Държавен вестник, бр. 86, 2004 г., стр. 45

Б Р О Й  86
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  45
Таблица 8
Проектна
30
40
50
60
70
80
100
скорост
Vпр, km/h
Разстояние за
25
35
50
65
85
110
170
видимост на
повърхността
на настилката
Lсп, m
(2) Границите на видимост в хоризонтални-
те криви се определят по формулата:
Lсп2
С = –––
(7),
8R
където:
С е разстоянието (в m), което определя ви-
димостта, мерено от оста на крайната вътреш-
на пътна лента по бисектрисата на кривата;
R—радиусът на кривата, мерен от същата
ос, m;
Lсп—разстоянието за видимост съгласно
табл. 8, m.
Раздел III
Елементи на улицата. Надлъжен профил
Чл. 47. Основните елементи на надлъжния
профил са нивелетните прави, характеризира-
щи се с наклона си, и вертикалните криви, ха-
рактеризиращи се с радиуса си.
Чл. 48. (1) Максимално допустимите на-
клони и минимално допустимите радиуси на
изпъкналите и вдлъбнатите вертикални кри-
ви, посочени в табл. 1.3 на приложение № 1, се
прилагат при тежки теренни условия с оглед
запазване на сградния фонд и други устройст-
вени дадености.
(2) При тежки теренни и други условия на
къси участъци от улицата се допуска увелича-
ване на максимално допустимия наклон при
спазване на следните условия:
1. увеличаването на наклона е не повече от
2 % от максимално допустимия наклон съглас-
но табл. 1.3 на приложение № 1 за съответния
клас улица;
2. дължината на нивелетната права между
вертикалните криви с увеличен наклон спря-
мо максимално допустимия наклон е не пове-
че от 30 m;
3. преди и след нивелетната права с увели-
чен наклон не се използват максимални на-
длъжни наклони със същия знак.
(3) За осигуряване отводняването на улици-
те не се допускат надлъжни наклони, по-малки
от 0,5 %. По изключение те могат да бъдат
намалявани до 0,3 % , като се осигуряват усло-
вия за оттичането на повърхностните води.
Чл. 49. (1) Вертикални криви се проектират
при всички чупки на нивелетата, при които
бисектрисата на чупката при минималния ра-
диус е по-голяма от 5 сm.
(2) Допуска се краят и началото на две пос-
ледователни вертикални криви да се допират,
без прав елемент на нивелетата.
Чл. 50. За осигуряване на пространствена
плавност на трасето правилното съчетаване на
елементите на ситуацията с елементите на над-
лъжния профил се постига чрез:
1. избягване на къси междинни прави между
еднопосочни хоризонтални криви;
2. избягване на къси междинни прави между
последователни еднопосочни вертикални криви,
които при възможност се заменят с една верти-
кална крива или със съставна вертикална крива;
3. определяне по възможност на радиуса на
вдлъбнатата вертикална крива не по-малък от
0,5 R от радиуса на съседната изпъкнала верти-
кална крива;
4. съвпадане на върховете на хоризонтални-
те и вертикалните криви, като се допуска раз-
местване на върховете един спрямо друг на
разстояние до 1/4 от дължината на по-късата от
двете криви;
5. предвиждане при възможност на еднакви
дължини на хоризонталната и вдлъбнатата вер-
тикална крива, когато хоризонталната и вдлъб-
натата крива съвпадат; при разместване на две-
те криви левите хоризонтални криви се проек-
тират в началото, а десните—в края на вдлъб-
натата вертикална крива;
6. предвиждане на дължина на хоризонтал-
ната крива, по-голяма с 20 до 100 m от тази на
вертикалната крива, при съвпадане на хоризон-
тална с изпъкнала вертикална крива.
Чл. 51. (1) В надлъжния профил задължи-
телно се определят местоположението и про-
ектните коти на точките с нулев надлъжен нак-
лон (най-високите и най-ниските точки съот-
ветно при изпъкналите и вдлъбнатите верти-
кални криви), както и ракордираните коти на
подробните точки от вертикалните криви. По
този начин се осигурява правилното разполага-
не на уличните дъждооттоци чрез определяне
на местоположението и котите на тези точки
във вдлъбнатите вертикални криви при разно-
посочни надлъжни наклони (приложение № 6)
и отводняване на улицата.
(2) Местоположението и котите на точките
с нулев надлъжен наклон по ал. 1 се определят
чрез изразите
R.i1
R.i2
R
i1 . i2
Х0,1 = –– (Х0,2 = –– ); Y0 = – . ––––
(8),
100
100
2
10 000
където:
Х0,1(0,2) е разстоянието на нулевата точка от
началото (края) на вертикалната крива, m;
Y0—ординатата, с която се определя ракор-
дираната кота на нулевата точка спрямо кота-
та на чупката между тангентите на вертикална-
та крива;
i1 и i2 са надлъжните наклони на тангентите
на вертикалната крива, %;
R е радиусът на вертикалната крива, m.