Държавен вестник, бр. 41, 2020 г., стр. 31

БРОЙ  41	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  31  
12.2. Правила за поведение при лечение на 
пародонтални абсцеси
Пародонталният абсцес (ПА) е локализи­
рана гнойна колекция в гингивалната стена 
на пародонталния джоб/сулкус, която води до 
значително разрушаване на тъканите.
12.2.1. Целта на лечението на пародон­
талния абсцес е прекратяване на тъканната 
деструкция и контрол на симптомите.
Предлагат се четири терапевтични алтер­
нативи: екстракция на зъба; механично по­
чистване и дрениране на ексудата; системно 
или локално приложение на антибиотици; 
хирургични подходи. 
12.2.1.1. Екстракция се препоръчва, ако 
зъбът е тежко увреден и неговата прогноза е 
лоша след деструкцията, причинена от абсцеса.
12.2.1.2. Дренаж на абсцеса
По-честият подход при лечението (през 
джоба или чрез външна инцизия), компресия, 
субгингивално механично почистване и апли­
кация на топикални антисептици след дрена­
жа. Ако абсцесът се свързва с импактиране 
на чуждо тяло, то трябва да бъде отстранено 
чрез инструмент.
12.2.1.3. Системно антибиотично лече­
ние – използва се самостоятелно като начал­
но лечение или като допълнително лечение 
заедно с дренажа. 
12.2.1.3.1. Ако има нужда от премедикация. 
12.2.1.3.2. Ако инфекцията не е добре ло­
кализирана.
12.2.1.3.3. Ако не се установява адекватен 
дренаж.
12.2.1.3.4. Като допълнително лечение, 
ако има ясно изразено засягане на общото 
състояние.
Най-често като системно антибактери­
ално средство се прилагат метронидазол, 
тетрациклин, азитромицин, амоксицилин + 
клавулонова киселина.
12.2.1.4. Хирургични процедури – обсъждат 
се главно при абсцеси, свързани с дълбоки 
вертикални дефекти, или в случаите, когато 
след механично инструментиране се открива 
остатъчен зъбен камък субгингивално, който 
не е достъпен за консервативно отстраняване.
От 24 до 48 часа след дренирането и меха­
ничното почистване се препоръчва пациен­
тите да бъдат отново прегледани за контрол 
на оздравяването. Продължителността на 
терапията зависи от продължителността на 
острия процес. След като се овладее острото 
възпаление, се прави планиране на следваща 
фаза от лечението – по индикации, съответно 
на пародонталното заболяване.
12.3. Правила за поведение при лечение на 
некротични пародонтални заболявания
Некротични пародонтални заболявания 
(НПЗ) са: некротичен гингивит, некротичен 
пародонтит, некротичен стоматит. НПЗ имат 
подобни клинични характеристики, опреде­
лящи се от острия възпалителен процес и 
наличието на некроза на тъкани на пародонта. 
НПЗ се причиняват от инфекциозни агенти, 
действащи заедно с предразполагащи факто­
ри, които компрометират имунния отговор 
на организма. Най-чести предразполагащи 
фактори за НПЗ са:
12.3.1. Системното състояние на орга­
низма – инфекция с HIV или заболявания, 
засягащи левкоцититe (левкемии).
12.3.2. Психологически стрес.
12.3.3. Неадекватна орална хигиена.
12.3.4. Съществуващ гингивит.
12.3.5. Предишна анамнеза за НПЗ.
12.3.6. Тютюнопушене и консумация на 
алкохол.
Поради изброените специфични характе­
ристики на НПЗ (деструкция на тъкани, бърз 
ход и болка) диагностиката и лечението би 
трябвало да се извършат възможно най-скоро 
и да се включат допълнителни средства към 
конвенционалното пародонтално лечение.
12.3.7. Цели на терапията на НПЗ
12.3.7.1. Спиране на болестния процес и 
разрушаването на тъканите.
12.3.7.2. Контролиране на болката и диском­
форта на пациента, които пречат на храненето 
и оралната хигиена.
12.3.8. Лечебни подходи 
12.3.8.1. Професионално механично по­
чистване
Препоръчва се внимателно отстраняване 
на меките и минерализираните депозити от 
повърхността на зъбите. За тази цел се препо­
ръчват ултразвукови апарати с упражняване на 
минимален натиск върху улцерилите тъкани. 
Професионалното механично почистване тряб­
ва да се извършва ежедневно и продължава 
толкова дълго, колкото продължава острата 
фаза на заболяването (обикновено 2 – 4 дни.)
12.3.8.2. Лична орална хигиена
Механичното почистване от страна на 
пациента трябва да бъде ограничено, защото 
директното четкане върху лезиите може да 
влоши оздравяването и да предизвика болка. 
12.3.8.3. Локална антимикробна терапия
През този период се препоръчва да се 
използва химически контрол на плаката 
като средства на основата на хлорхексидин 
(0,12 – 0,2 %, два пъти дневно). Приложими 
са и други средства като 3 % водороден пе­
роксид, разреден 1 : 1 в топла вода, и други 
кислородосвобождаващи средства, които не 
само допринасят за механично почистване на 
лезиите, но имат и антибактериален ефект 
срещу анаероби. 
12.3.8.4. Системна антимикробна терапия
В случаите, когато няма добър отговор на 
механичното почистване или има системни 
прояви (лимфаденит, температура и/или не­
разположение), се препоръчва да се приложат