Държавен вестник, бр. 14, 2023 г., стр. 83

БРОЙ  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  83  
§ 91, ал. 1 относно влизане в сила на разпо-
редбите от договора, които не са обжалвали, 
нито обосновават искането си за спиране 
на изпълнението му в тази част. В жалбите 
се твърди незаконосъобразността му поради 
противоречие с нормативни актове от по-
висока степен – чл. 14, ал. 2 от Закона за 
нормативните актове (ЗНА) и чл. 54, ал. 6 
от Закона за здравното осигуряване (ЗЗО), но 
договорът за изменение и допълнение съдър-
жа и норми, които пряко не засягат права и 
законни интереси на жалбоподателите, нито 
биха могли да ги засегнат, доколкото не са 
свързани с осъществяваната от втория жал-
боподател и членовете на първия и третия 
жалбоподател дейност за предоставянето на 
болнична медицинска помощ, а с предоста-
вянето на извънболнична медицинска помощ. 
При това положение те е следвало да заявят 
и обосноват влизането в сила на кои норми 
засяга или би могло да засегне техни права 
и законни интереси в съответствие с чл. 168, 
ал. 1 от АПК, което не са направили.
Основателни са и доводите на частните 
жалбоподатели НЗОК и БЛС за недопустимост 
на оспореното определение в частта му, в която 
по искането на Сдружението на общинските 
болници в България съдът е спрял изпълне-
нието на § 43 от Договор № РД-НС-01-4-13 от 
29.04.2022 г. за изменение и допълнение на 
НРД за медицинските дейности между НЗОК 
и БЛС за 2020 г. – 2022 г.
С § 43 е създаден нов чл. 202а в НРД за 
медицинските дейности за 2020 г. – 2022 г., 
който гласи следното:
„Ръководителите на лечебните заведения, 
изпълнители на извънболнична медицинска 
помощ (МЦ/ДКЦ/МДЦ), използват не по-
малко от 50 % от приходите на лечебното 
заведение от НЗОК за извършените меди-
цински дейности за разходи за персонал. При 
установено несъответствие НЗОК заплаща на 
съответното лечебно заведение по цени на 
медицинските дейности, намалени до нивото 
на действащите цени по чл. 175в, колона „цена 
по реда на чл. 177б, ал. 3.“
Видно е от текста, че той вменява задъл-
жение само на ръководителите на лечебните 
заведения, изпълнители на извънболнична 
медицинска помощ, и те са изрично посоче-
ни – медицински център, медико-дентален 
център и диагностично-консултативен център 
(МЦ/ДКЦ/МДЦ).
Според TP № 2 от 12.02.2010 г. по т.д. 
№ 4/2009 г. на ОСК на Върховния админис­
тративен съд: „Сдруженията на юридически 
или физически лица, които са организаци-
онно обособени въз основа на закон, имат 
качеството на „организация“ по смисъла на 
Административнопроцесуалния кодекс съглас-
но даденото определение от допълнителната 
разпоредба на § 1, т. 2. Като организации в 
хипотезата на чл. 186 от Административно­
процесуалния кодекс, които са създадени по 
закон и устав да представляват и защитават 
общите интереси на своите членове, съслов-
ните (браншовите) организации и другите 
сдружения с нестопанска цел имат право да 
участват в административното производство 
за издаване на подзаконовия нормативен 
акт. Те могат да оспорват издадения подза-
конов нормативен акт в случаите, когато с 
него се засягат или могат да бъдат засегнати 
общи права, свободи или законни интереси 
или се пораждат задължения за членуващите 
в сдружението лица.“
От устава на Сдружението на общинските 
болници в България, публикуван в търговския 
регистър, се установява, че сдружението е 
юридическо лице, учредено съгласно Закона 
за юридическите лица с нестопанска цел 
(ЗЮЛНЦ), с предмет на дейност: всестранно 
подпомагане на общинските болници с цел 
подобряване на медицинското обслужване на 
пациентите и населението и осъществяване 
на общественополезна дейност в сферата на 
здравеопазването (чл. 5). Членове на сдруже-
нието могат да бъдат болници с преобладава-
ща общинска собственост като юридически 
лица (чл. 9).
Според чл. 9, ал. 1 от Закона за лечебните 
заведения (ЗЛЗ) болниците са лечебни заведе-
ния за болнична помощ, а лечебните заведения 
за извънболнична помощ са изчерпателно из-
броени в чл. 8, ал. 1 от същия закон. Съгласно 
чл. 37, ал. 1 и 2 от ЗЛЗ лечебните заведения 
се учредяват като търговски дружества или 
кооперации и в предмета им на дейност за-
дължително се вписва осъществяването само 
на болнична помощ и/или на дейностите 
по чл. 26, ал. 1, чл. 26а, ал. 1, чл. 26б, ал. 1, 
чл. 27, ал. 1 и чл. 28а, ал. 1.
След като членовете на това сдружение 
са само общински болници, т.е. лечебни за-
ведения, изпълнители на болнична помощ, 
но не и лечебни заведения, изпълнители на 
извънболнична помощ (МЦ/ДКЦ/МДЦ), 
то не може да се приеме, че то има правен 
интерес по смисъла на чл. 186, ал. 1 от АПК 
да оспори норма от подзаконов нормативен 
акт, която не засяга и не би могла да засегне 
права, свободи или законни интереси или да 
породи задължения за членуващите в него 
лица, доколкото същите не са нейни адресати.
За да е допустимо искането за спиране из-
пълнението на нормативен административен 
акт, трябва оспорващият да докаже правен 
интерес, който се презумира при доказан 
правен интерес от оспорването. Това е така, 
защото спирането на допуснато предварител-
но изпълнение на оспорен административен 
акт от съда по реда на чл. 166, ал. 2 – 4 от 
АПК има за цел временно до разрешаването 
на правния спор, свързан със законосъо-