Държавен вестник, бр. 12, 2019 г., стр. 18

СТР.  18	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  12
ПРЕЗИДЕНТ  
НА РЕПУБЛИКАТА
УКАЗ № 20
На основание чл. 101, ал. 1 от Конститу-
цията на Република България
П О С ТА Н О В Я В А М :
Връщам за ново обсъждане в Народното 
събрание Закона за изменение и допълнение на 
Закона за защита на личните данни, приет от 
44-то Народно събрание на 24 януари 2019 г.
Издаден в София на 4 февруари 2019 г.
Президент на Републиката: 
Румен Радев
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието: 
Цецка Цачева
МОТИВИ
за връщане за ново обсъждане в Народното 
събрание на разпоредба от Закона за изме-
нение и допълнение на Закона за защита 
на личните данни, приет от 44-то Народно 
събрание на 24 януари 2019 г.
Уважаеми народни представители,
Споделям основната цел на промените, 
направени със Закона за изменение и до-
пълнение на Закона за защита на личните 
данни (ЗИДЗЗЛД) – осигуряване на ефектив-
ното прилагане на новата правна рамка на 
Европейския съюз в областта на защитата 
на личните данни. Без съмнение същото 
включва и мерки за прилагане на Регламент 
(ЕС) 2016/679 на Европейския парламент 
и на Съвета от 27 април 2016 г. относно 
защитата на физическите лица във връзка 
с обработването на лични данни и относно 
свободното движение на такива данни и за 
отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регла-
мент относно защитата на данните).
Регламент (ЕС) 2016/679 (Регламентът) 
в част от разпоредбите си притежава черти 
на директива и всяка от държавите членки 
е длъжна да предприеме действия за ре­
ализирането на заложените в тези разпоред-
би цели. Така чл. 85, пар. 1 от Регламента 
предвижда държавите членки да помиряват 
(от англ. reconcile – помирявам, съгласувам, 
сдобрявам) със закон правото на защита 
на личните данни с правото на свобода на 
изразяване и информация, включително при 
обработването за журналистически цели и 
за целите на академичното, художественото 
или литературното изразяване. Подкрепям 
изцяло подхода в чл. 85 от Регламента. Като 
държава – членка на Европейския съюз, Бъл-
гария се ползва от тази рамка за постигане 
на баланс между двете права чрез законови 
средства и механизми, които счете за под-
ходящи. В този смисъл е и съображение 153 
от Регламента.
Основното положение в чл. 85, пар. 1 от 
Регламента относно желаното помиряване на 
двете права е възпроизведено в чл. 25з, ал. 1 
от ЗИДЗЗЛД. В ал. 2 на чл. 25з законодателят 
е приложил специфичен подход – подредил 
е в 10 точки критерии, по които журналист, 
научен работник и писател в своята работа 
следва да преценява и евентуално да доказва 
дали и доколко е постигнат балансът между 
свободата на изразяване и информация, от 
една страна, и защитата на личните данни, 
от друга. Ще се преценява естеството на 
личните данни и обстоятелствата, при ко-
ито е добита информацията. Ще се отчита 
въздействието върху личния живот на за-
сегнатите хора, което поставя под въпрос 
функцията и предназначението на разслед-
ващата журналистика. Ще се преценява и 
общественият интерес, както и дали данните 
са за лица, заемащи висши публични длъж-
ности, т.е. политици, магистрати и др. Ще се 
съобразява и дали информацията е за лица, 
които „поради естеството на своята дейност“ 
имат „по-занижена защита на личната си 
неприкосновеност или чиито действия имат 
влияние върху обществото“, без да се дава 
ясна дефиниция кой попада в този кръг.
Заслужава да се отбележи, че самият Ре-
гламент не съдържа такъв списък с критерии 
или нещо подобно. Очевидна е легитимността 
на преследваната от законодателя и вменената 
от Регламента цел да бъде намерен законов 
път за помиряването на двете жизненоважни 
за гражданите основни права. Но способът, 
който законодателят е приложил, предизвик-
ва основателни възражения. Помиряването в 
чл. 85 на Регламента е предвидено за права, 
прогласени в Хартата на основните права 
на Европейския съюз – правото на защита 
на личните данни (чл. 8) и свободата на из-
разяване на мнение и информация (чл. 11). 
Съдържанието на т. 1 – 9 от чл. 25з, ал. 2 от 
ЗИДЗЗЛД оставя впечатление, че посочването 
на критериите е изчерпателно. Точка 10 оба-
че съдържа „други обстоятелства, относими 
към конкретния случай“ и опровергава това 
впечатление, като отваря широко вратата за 
различни обстоятелства, които медията-ад-
министратор, ученият и писателят в своята 
работа следва да съобразява, а пo-късно и 
да доказва. Законодателят в един момент е 
осъзнал, че опитът a priori да се фиксират