Държавен вестник, бр. 23, 2026 г., стр. 33

БРОЙ  23	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  33   
продукти по чл. 262, ал. 6, т. 1 от ЗЛПХМ 
се издават по силата на законова делегация 
на основание чл. 45, ал. 17 от ЗЗО и според 
материята, която уреждат, следва да бъдат 
отнесени към нормативните административни 
актове – чл. 75, ал. 1 от АПК (така и реше­
ние по адм. дело № 14791/2013 г., 5-членен
състав на ВАС).
Предвид вида на оспорения акт следва да 
се разгледа и въпросът относно това дали е 
спазен редът за приемането му като подзако­
нов акт, каквито са направените възражения 
в жалбата – неспазване на чл. 26 и сл. от 
Закона за нормативните актове (ЗНА), които 
са относими за подзаконовите нормативни 
актове. Според чл. 80 от АПК за неуредените 
в този раздел въпроси се прилагат разпоред­
бите на ЗНА. Съгласно § 5 от ПЗР на ЗНА 
„Доколкото друго не следва от този закон, 
той се прилага за всички нормативни актове, 
издавани от органи, предвидени в Конститу­
цията. За другите нормативни актове важат 
съответно чл. 2, чл. 9 – чл. 16, чл. 34 – чл. 46, 
вкл. чл. 51“. Издателите на процесния акт не 
са предвиден орган в Конституцията, който 
да издава нормативни актове, а това означава, 
че в случая е приложим § 5 от ПЗР на ЗНА, 
поради което правилата на чл. 26 и сл. разпо­
редби от глава трета на ЗНА не се прилагат 
(така и решения по адм. дела № 845/2022 г.,
№ 8742/2023 г., 2484/2022 г., 2647/2023 г. на 
ВАС и др.). Процесният акт е друг нормативен 
акт по смисъла на изречение второ на § 5 ПЗР 
от ЗНА, поради което за него важат съответно 
чл. 2, чл. 9 – 16, чл. 34 – 46 и чл. 51 от ЗНА, 
но не и разпоредбите на глава трета – изра­
ботване на проекти на нормативни актове. 
Проверката, която следва да се извърши, е 
за установяване дали е спазена процедурата 
съгласно чл. 75 и сл. от АПК. Съгласно чл. 77 
АПК нормативният акт се издава, след като 
се обсъди проектът заедно с представените 
становища, предложения и възражения. От 
доказателствата по делото не се установява 
изпълнението на тази разпоредба при издава­
нето на оспорения акт въпреки твърдението 
на ответника за обратното. Публикуваното 
на интернет страницата на НЗОК на 9 юли 
2024 г. съобщение със заглавие „НЗОК и БФС 
постигнаха споразумение относно заплаща­
нето на аптеките“ доказва, че процесният 
нормативен акт е приет без каквото и да е 
обсъждане на същия с други „становища, 
предложения и възражения“. Твърдението, 
че чрез това съобщение, направено дни 
преди обнародването на приетия вече от 
представителите акт, се дава възможност на 
заинтересованите страни да подадат своето 
съгласие или несъгласие с така предлаганите 
промени в Условията и реда, не може да бъде 
споделено. На заинтересованите страни е 
следвало да бъде дадена възможност да изра­
зят „становища, предложения и възражения“, 
съответно същите да бъдат обсъдени преди 
окончателното приемане на нормативния 
акт, а не в периода между окончателното му 
приемане и обнародването му в „Държавен 
вестник“. Процедурно етапът на подаване на 
становища е преди етапа на обсъждането им, 
съответно приемане на акта, поради което 
настоящият съдебен състав приема, че не са 
реализирани процедурно обособените етапи 
на специфичната административна дейност по 
осъществяване на административнопроизвод­
ствените правила във връзка с приемането на 
акта. Предвид гореизложеното следва да се 
приеме, че е допуснато съществено нарушение 
на административнопроизводствените правила 
за издаването му, което е самостоятелно осно­
вание за отмяна на оспорения нормативен акт.
Основателно е и следващото оплакване на 
жалбоподателя относно придаването на обрат­
но действие на нормативния акт в нарушение 
на чл. 14, ал. 1 и 2 от ЗНА. Съгласно чл. 14, 
ал. 1 от Закона за нормативните актове (ЗНА) 
обратна сила на нормативен акт може да се 
придаде само по изключение, а в случай че 
актът е издаден въз основа на друг нормативен 
акт, обратна сила може да се даде само ако 
такава сила има актът, въз основа на който 
е издаден – чл. 14, ал. 2 от ЗНА. В наруше­
ние на тези императивни законови норми 
изключителната нужда защо е необходимо 
обратно действие на нормативния акт не е 
мотивирано и обосновано от издателите му, 
и второ – 3аконът за здравното осигуряване, 
въз основа на който е издаден същият, няма 
обратно действие.
С оглед изхода на спора на жалбоподателя 
следва да се присъдят разноски. Вземайки 
предвид представения договор за правна по­
мощ и съдействие, участие на процесуален 
представител в съдебно заседание, както и 
своевременно направените възражения за 
прекомерност от ответниците, настоящата 
инстанция след като прецени действителната 
фактическа и правна сложност на делото, 
намира, че на жалбоподателя следва да се 
присъдят разноски в пълния претендиран 
размер съгласно представения списък за 
сумата 58 674,90 лв. (петдесет и осем хиляди 
шестстотин седемдесет и четири лева и де­
ветдесет стотинки), за което НЗОК и БФС да 
бъдат осъдени да ги заплатят. Възражението 
на ответниците по жалбата за прекомерност 
на заплатеното от „Варнафарма – М“ ООД 
адвокатско възнаграждение е неоснователно 
и не следва да бъде уважено.
Воден от горното и на основание чл. 193, 
ал. 1, предл. първо от АПК, Върховният ад­
министративен съд – осмо отделение,