Държавен вестник, бр. 3, 2010 г., стр. 114

СТР.  114	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  3
4.3.2.2. Маркер за хепатит В – HBsAg.
4.3.2.3. Маркер за хепатит В – anti-HBs.
4.3.2.4. Маркер за хепатит В – anti-HBc.
4.3.2.5. Маркер за хепатит В – HbeAg/anti-
HbeAg.
4.3.2.6. Маркер за хепатит В – anti HbcIgM.
4.3.2.7. Маркер за хепатит D – anti-HDV.
4.3.2.8. Маркер за хепатит С – anti-HCV или 
HCV Ag/Ab.
4.3.2.9. Маркер за антитела срещу CMV – anti-
CMV IgM.
4.3.2.10. Антитела срещу CMV – anti-CMV IgM.
4.3.2.11. Антитела срещу EBV – anti-EBV IgM/
IgG.
4.3.2.12. Антитела срещу срещу херпес симплекс 
тип 1 и 2.
4.3.2.13. Антитела IgM/ IgG срещу варицела 
зостер вирус (VZV).
4.3.2.14. Антитела IgG срещу Chlamydia psittaci, 
C. pneumoniae, C. trachomatis. 
4.3.2.15. Антитела IgM/IgG срещу морби­лен, 
паротитен и рубеолен вирус.
4.3.2.16. Откриване на антитела срещу HIV 1/2 
или HIV Ag/ Ab – бързи тестове/ ELISA.
4.3.2.17. Откриване на P 24 антиген на HIV/
Anti – p 24 антитела срещу HIV.
4.3.3. Качествено или количествено откриване 
на вирусни геноми (NAT): грипни вируси тип А 
и В, РС вируси, HBV, HCV, рота- и норовируси, 
полиома и папилома вируси, HIV 1/2, КХТ,ХТБС. 
4.3.3.1. Неамплифициращи методи: хибридиза­
ционни реакции.
4.3.3.2. Амплифициращи методи: верижна 
полимеразна реакция (PCR), multiplex PCR Real-
timePCR, BranchDNA, TMA.
4.3.3.3. Електрофоретично разделяне на вирусни 
геноми.
4.3.3.4. Фрагментно-рестриктазен анализ за 
типизиране на вируси.
4.3.3.5. Секвенционен анализ на вирусни геноми.
4.3.3.6.Електрофоретично разделяне на вирусни 
антигени.
4.3.3.7. Имуноблот за вирусни антитела.
4.3.3.8. Определяне на генотипа/ субгенотипа 
на вируси чрез хибридизация на специфични оли­
гонуклеотидни проби с амплифициран вирусен 
геном (line probe assay).
4.3.4. Лабораторна апаратура за извършване 
на вирусологични и серологични изследвания в 
Национални референтни лаборатории към НЦЗПБ. 
4.3.4.1. Отчитащо устройство за ELISA или други 
автоматични анализатори.
4.3.4.2. Миещо устройство за ELISA.
4.3.4.3. Принтер.
4.3.4.4. Термостат.
4.3.4.5. Хладилник.
4.3.4.6. Центрофуга.
4.3.4.7. Микроскоп за клетъчни култури.
4.3.4.8. Сух стерилизатор.
4.3.4.9. Автоклав.
4.3.4.10. Водна баня.
4.3.4.11. Инкубатор СО2.
4.3.4.12. Ламинарен бокс клас 2.
4.3.4.13. Ултра центрофуга.
4.3.4.14. Ултразвуков дезинтегратор.
4.3.4.15. PH метър.
4.3.4.16. Вортекс миксер.
4.3.4.17. Компютърни конфигурации.
4.3.4.18. Електронна везна.
4.3.4.19. Инвертен микроскоп.
4.3.4.20. Флуоресцентен микроскоп.
4.3.4.21. Вани за вертикална и хоризонтална 
електрофореза.
4.3.4.22. Апаратура за провеждане на нуклео­
тидни анализи.
4.3.4.23. Апарат за поддържане на циклични 
температурни режими.
4.3.4.24. Апаратура за секвениране.
4.4. Аналитични принципи за осъществяване 
професионалната дейност на специализираните 
вирусологични лаборатории в Република България:
Необходимо е да се използват аналитичните 
принципи за осъществяване дейността на вирусо­
логичните лаборатории, възприети от Национал­
ния комитет за клинични лабораторни стандарти 
(NCCLS, USA), Българското научно дружество по 
вирусология и подзаконовите нормативни актове.
4.4.1. Изследвания за изолиране и индентифи­
кация на вируса причинител:
4.4.1.1. Вирусологични изследвания, свързани 
със заразяване на кокоши ембриони. Материали 
от болни (носоглътъчни смивове, трупни мате­
риали) се инокулират на кокоши ембриони с цел 
изолация на вируса-причинител.
4.4.1.2. Вирусологични изследвания, свързани 
със заразяване на клетъчни култури. Материали от 
болни (носоглътъчни смивове, трупни материали, 
везикуларна течност, ликвор, фекални проби и др.) 
се инокулират на биологичен модел – клетъчни 
култури, с цел изолация на вируса причинител.
4.4.1.3. Вирусологични изследвания, свързани 
със заразяване на опитни животни.
Материали от болни (кръвни проби, трупни 
материали и др.) се инокулират на биологичен 
модел – опитни животни, с цел изолация на ви­
руса причинител.
4.4.2. Изследвания за откриване на вирусни 
антигени и/или антитела срещу тях:
4.4.2.1. Реакция имунофлуоресценция (РИФ):
Конюгираните с флуоресцеин-изотиоцианат 
специфични антисеруми се свързват с хомолож­
ните антигени в материали от болни, което прави 
виден комплекса антиген-антитяло с флуоресцентен 
микроскоп.
4.4.2.2. Реакция за задръжка на хемаглутина­
цията (РЗХА):
Основава се на свойството на вирусни анти­
хемаглутинини да възпрепятстват специфичната 
хемаглутинация, причинена от изследваните вируси.
4.4.2.3. Реакция неутрализация (РН):
Основава се на свойството на специфичните 
вируснеутрализиращи антитела от изследваните 
серуми да неутрализират цитопатичния ефект на 
клетъчната култура или да изменят pH на култу­
ралната среда.
4.4.2.4. Реакция свързване на комплемента 
(РСК):
Основава се на свойството на антителата от 
серума да се свързват специфично с вирусните 
антигени в присъствие на комплемента и да въз­
препятства хемолизата в хемолитичната система.
4.4.2.5. Имуноензимен метод (ELISA; EIA):