Държавен вестник, бр. 72, 2002 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  72
ници и площ на националните паркове и на ре-
зерватите (т. 10 и 11), а, от друга страна (т. 4),
дават право на министъра на околната среда и
водите да променя площта на тези защитени
територии самостоятелно.
Необоснованото разширяване на правомо-
щията на органите на изпълнителната власт
нарушава необходимия нормативен баланс.
Изкривеният и нарушен баланс в правната ре-
гулация като краен резултат води до поставяне
на значими социални интереси в зависимост от
личната преценка на отделен орган от изпъл-
нителната власт.
По мое мнение, за да отговаря на целите на
защитата, режимът на защитените територии
следва да е максимално консервативен, което
изисква правното регулиране да се извършва
пряко от Народното събрание и да залегне в
закони. Това ще отговаря както на целите и
духа, така и на буквата на Конституцията (чл. 15
във връзка с чл. 18, ал. 1 от Конституцията на
Република България). Споделям разбирането,
че “определеността” на обектите публична дър-
жавна собственост, която следва да се даде със
закон, съгласно чл. 18, ал. 1 от Конституцията
на Република България, трябва да включва не
само определяне по вид, което е направено от
самата конституционна норма, а и пълна кон-
кретизация на основните им индивидуализи-
ращи ги признаци—наименованието, точната
площ и граници. Споделям опасенията, че раз-
поредбите на т. 4 във връзка с т. 10 и 11 от § 11
от ПЗР на Закона за биологичното разнообра-
зие се разминават с конституционните норми.
Съществуващата законова уредба за опреде-
ляне на защитените територии не следва да се
стеснява, а да се усъвършенства, включително и
във връзка с подобряване на установената про-
цедура по обявяване на парковете с национално
значение и резервати, представляващи публич-
на държавна собственост. При определяне на
индивидуализиращите признаци на защитените
територии с национално значение, в бъдеща
правна уредба, по преценка на законодателя,
следва да се имат предвид и правомощията на
президента, установени в чл. 98, т. 13 от Консти-
туцията на Република България. Наименоването
с указ на президента на защитените територии с
национална значимост ще допринесе за стабил-
ността и непроменяемостта на защитния режим
и ще привнесе необходимата доза консервати-
зъм в правната регламентация.
Б) Ако разпоредбите на т. 2 и 3, т. 4 във връз-
ка с т. 10 и 11 на § 11 от ПЗР на Закона за био-
логичното разнообразие предизвикват възра-
жения и съмнения за несъответствие с кон-
ституционните разпоредби, то в още по-голяма
степен това важи за т. 6, буква “а”, т. 7 и 9 на
същия § 11. С тях се отменя такса “Природа” за
имоти, разположени в  защитени територии
(т. 7), и се премахва дължимото от виновните
лица обезщетение за причинени щети на защи-
тени територии (т. 9). По същността си разпо-
редбите представляват рязко отстъпление и са
сериозен пробив в основния принцип на еколо-
гичното право—“вредителят плаща”. Човек,
който радее за красотите и богатствата на род-
ната природа, трудно може да допусне, че е въз-
можна своеобразна “законодателна амнистия”
за лицата, причиняващи є вреди, каквато всъщ-
ност представлява т. 9 на § 11 от ПЗР на Закона
за биологичното разнообразие. Опасявам се, че
ако разпоредбата влезе в сила, представители-
те на многобройните природозащитни органи-
зации с основание ще изразят категоричното си
неодобрение.
Не може да се приеме, че посочените по-
горе разпоредби съответстват на конституци-
онно закрепения принцип за опазване на окол-
ната среда. Основният закон вменява защитата
на природата като основно задължение както
на държавата, така и на всички граждани. Не
виждам как може да бъде изпълнявано задъл-
жението за опазване на природата, след като се
отменят разпоредби, относно такси за потреб-
ление на национално богатство, и отговорност-
та на тези, които я увреждат. Споделям разби-
рането, че т. 7 и 9 на § 11 от ПЗР на Закона за
биологичното разнообразие не съответстват на
чл. 15 и 55 от Конституцията на Република Бъл-
гария, защото отменят норми, осигуряващи
опазването на околната среда.
Уважаеми дами и господа народни предста-
вители,
Упражнявам конституционното си правомо-
щие по чл. 101 от Конституцията на Република
България с искрено съжаление, че се налага да
върна един модерен като цяло закон, който в
преобладаващата си част действително считам
за достижение на нашата екологична правна
уредба. Отстояването на правото на здраво-
словна и благоприятна околна среда за всеки
гражданин и осигуряването на опазването на
околната среда от страна на държавата не тър-
пят компромиси. Това са императиви от пър-
востепенна социална значимост както на днеш-
ното, така и на бъдещите поколения и ние не
ще можем да наричаме страната си модерна и
правова държава, ако не осигуряваме в макси-
мално възможната степен защитата на околна-
та среда.
Предвид гореизложените мотиви връщам за
ново обсъждане Закона за биологичното разно-
образие, като оспорвам чл. 31, 32, 33 и 34, както
и § 9 и 11 от преходните и заключителните раз-
поредби на същия закон.
Президент на републиката: Георги Първанов
44231