Държавен вестник, бр. 3, 2009 г., стр. 63

Б Р О Й  3
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  63
в) ако светещата област, излъчвана от знака, се
състои само от един цвят, той трябва да отговаря
на таблицата съгласно приложение № 1;
г) ако светещата област, излъчвана от знака,
съдържа пиктограма, тя трябва да отговаря на
изискванията на приложение № 2.
2. Специфични правила за използване:
а) ако дадено устройство излъчва и постоянни
и пулсиращи знаци, пулсиращият знак се използ-
ва, за да покаже по-високото ниво на опасност или
по-спешната нужда от изпълнение на изискваната
намеса или действие;
б) времетраенето и честотата на всяко мига-
не на пулсиращите светещи знаци трябва да оси-
гурят правилното възприемане на съобщението
и да избягват всякакво объркване между различ-
ните светещи знаци или объркване с постоянно
светещ знак;
в) при замяна или комбиниране на мигащ знак
и акустичен сигнал се използват идентични кодове;
г) в случай на сериозна опасност устройства-
та, излъчващи мигащи знаци, трябва да са спе-
циално наблюдавани или снабдени със спомага-
телна лампа.
Приложение № 7
към чл. 11, ал. 2
Минимални изисквания към звуковите сигнали
I. Акустични сигнали—основни характеристики
1. Акустичните сигнали трябва:
а) да имат ниво на звука, значително по-високо
от нивото на околния шум, така че да бъдат чува-
ни, без да са прекалено високи или болезнени;
б) да са лесно разпознавани, особено по дължи-
ната на пулсациите, интервала между пулсациите
или техните групи, и да бъдат ясно различими от
всички други акустични сигнали и околни шумове.
2. Ако дадено устройство излъчва акустичен
сигнал с променлива и постоянна честота, промен-
ливата честота се използва, за да покаже по-висо-
кото ниво на опасност или по-спешната нужда от
изпълнение на изискваната намеса или действие.
3. Сигналът за евакуация трябва да е продъл-
жителен.
II. Вербална комуникация—основни характерис-
тики
1. Вербалната комуникация между говорещия
или източника на звук и един или повече слушате-
ли e във формата на кратки текстове, фрази, групи
от думи и/или отделни думи, които може да се
кодират.
2. Доколкото е възможно, вербалните съобще-
ния са кратки, точни и ясни.
3. Вербалните умения на говорещия и възмож-
ността за чуване от слушателя (слушателите) тряб-
ва да осигуряват надеждна вербална комуникация.
4. Вербалната комуникация е пряка (посредст-
вом човешки глас) или косвена (посредством чо-
вешки или изкуствен глас, който се предава чрез
съответните средства).
5. Специфични правила за използване:
а) отговорните лица трябва да знаят използва-
ния език добре, за да могат правилно да произна-
сят и разбират съобщенията и да реагират по под-
ходящ за здравето и/или безопасността начин;
б) ако вербалната комуникация се заменя или
комбинира със знаци, се използват кодови думи,
като:
Кодова дума
Значение
Старт
начало на командата
Стоп
прекъсване или край на действието
Край
спиране на операцията
Вдигни
вдигане на товар
Спусни
спускане на товар
Напред;
координиране със съответни сигнали,
назад;
подавани с ръце
надясно;
наляво
Опасност
при аварийно спиране
Бързо
по-бързо извършване на действието от
съображения за сигурност
Приложение № 8
към чл. 11, ал. 3
Минимални изисквания за сигнали, подавани с
ръце
1. Основни изисквания:
а) сигналите, подавани с ръце, са точни, опрос-
тени, експанзивни, лесни за извършване и разби-
ране и ясно различими от други подобни сигнали;
б) когато двете ръце се използват едновремен-
но, те трябва да се движат симетрично и да показ-
ват само един сигнал;
в) използваните сигнали могат незначително
да се различават или да бъдат по-подробни от сиг-
налите, показани в т. 4, при условие че имат еднак-
во значение и разбираемост.
2. Специфични правила за използване:
а) лицето, подаващо сигналите, наричано “сиг-
налист”, използва движенията на ръцете/китките,
за да дава инструкции за маневриране на лицето,
което приема сигналите, наричано “оператор”;
б) сигналистът има възможност за визуално
наблюдение на всички маневри, без да бъде изло-
жен на опасност;
в) задълженията на сигналиста се състоят само
в направляване на маневрите и гарантиране на
сигурността на работещите в близост;
г) ако изискванията по буква “б” не са изпълне-
ни, се осигуряват допълнително един или повече
сигналисти;
д) когато не е в състояние да изпълни получе-
ните инструкции, операторът прекъсва извърш-
ваните маневри, за да поиска нови инструкции
при спазване на необходимите изисквания за бе-
зопасност.
3. Допълнителни правила:
а) операторът трябва да вижда сигналиста без
трудност;
б) сигналистът да носи един или повече пред-
мети, по които да бъде разпознат, вкл. яке, шлем,
ръкавели или палки, ярко оцветени, по възмож-
ност в един цвят и се използват само от него.
4. Използване на кодирани сигнали—за манев-
ри в определени сектори се използва следният набор
от кодирани сигнали независимо от кодираните
сигнали, описани в други нормативни актове: