Държавен вестник, бр. 5, 2019 г., стр. 39

БРОЙ  5	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  39  
– за Staphylococcus aureus: чувствителност 
към метицилин и други антистафилококови 
бета-лактами;
– за Enterococcus faecium и Enterococcus faecalis: 
чувствителност към гликопептиди;
– за Klebsiella pneumoniae и Escherichia coli: 
чувствителност към карбапенеми и чувствител-
ност към колистин в резистентни на карбапенеми 
изолати;
– за Pseudomonas aeruginosa и Acinetobacter 
spp.: чувствителност към карбапенеми.“
3. Създава се т. 3 „Определение на антимик-
робна резистентност и класификация на случаи 
на антимикробна резистентност към антимик-
робни агенти“:
„3. ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА АНТИМИКРОБНА 
РЕЗИСТЕНТНОСТ И КЛАСИФИКАЦИЯ НА 
СЛУЧАИ НА АНТИМИКРОБНА РЕЗИСТЕНТ-
НОСТ КЪМ АНТИМИКРОБНИ АГЕНТИ 
3.1. Клинична резистентност към антимик-
робни агенти 
3.1.1. Определение 
Даден микроорганизъм се определя като 
клинично чувствителен, клинично междинен или 
клинично резистентен към даден антимикробен 
агент, като се прилагат подходящите клинични 
гранични стойности, определени от EUCAST, в 
стандартизирана методология (или методология, 
калибрирана към стандартизирана методология) 
(http://www.eucast.org/clinical_breakpoints/. Вместо 
МИК или дисково-дифузионен метод може да се 
използват равностойни количествени методи за 
изпитване на антимикробна чувствителност, при 
условие че са одобрени от EUCAST.), т.е. коре-
лацията между клиничните гранични стойности 
на минималната инхибираща концентрация 
(МИК) и диаметъра на зоната на инхибиране. 
Тези гранични стойности може да варират при 
закономерни промени в обстоятелствата. 
3.1.2. Класификация
3.1.2.1. Клинично чувствителен (S) – Даден 
микроорганизъм се определя като „чувствите-
лен“ (S) при ниво на антимикробна експозиция, 
свързвано с голяма вероятност от постигане на 
терапевтичен успех. 
3.1.2.2. Клинично междинен (I) – Даден мик-
роорганизъм се определя като „междинен“ (I) 
при ниво на активност на антимикробния агент, 
свързвано с несигурност по отношение на тера-
певтичния успех. Това означава, че инфекция, 
дължаща се на изолата, може да бъде правилно 
лекувана на места на тялото, където медикамен-
тите физически са концентрирани или когато е 
възможно да се използва дозов режим на меди-
каментите, при който се постига по-висока екс-
позиция; това също така означава, че съществува 
буферна зона, която следва да не допуска дребни 
неконтролируеми технически фактори да водят 
до съществено различаващи се интерпретации. 
3.1.2.3. Клинично резистентен (R) – Даден 
микроорганизъм се определя като „резистентен“ 
при ниво на антимикробна експозиция, свърз-
вано с голяма вероятност да не бъде постигнат 
терапевтичен успех. 
3.1.2.4. Клиничните критични концентрации 
(http://www.eucast.org/clinical_breakpoints/. Вместо 
МИК или дисково-дифузионен метод може да 
се използват равностойни количествени методи 
за изпитване на антимикробна чувствителност, 
при условие че са одобрени от EUCAST) се 
представят като: 
– S: МИК ≤ x mg/l; диаметър на зоната на 
инхибиране при прилагане на дисково-дифузи-
онния метод ≥ σ mm 
– I: МИК > x, ≤ y mg/l; диаметър на зоната 
на инхибиране при прилагане на дисково-дифу-
зионния метод ≥ ρ mm, < σ mm
– R: МИК > y mg/l; диаметър на зоната на 
инхибиране при прилагане на дисково-дифузи-
онния метод < ρ mm 
3.1.2.5. Панрезистентен (PDR)
– за Staphylococcus aureus, Enterococcus 
spp., Enterobacteriaceae, включително Klebsiella 
pneumoniae и Escherichia coli, Pseudomonas 
aeruginosa и Acinetobacter spp. даден изолат 
се определя като панрезистентен (PDR) въз 
основа на факта, че е резистентен към всич-
ки антимикробни агенти, както е посочено в 
предложението на международни експерти за 
временни стандартни определения за придобита 
резистентност (Magiorakos AP, et al. Multidrug-
resistant, extensively drug-resistant and pandrug-
resistant bacteria: an international expert proposal for 
interim standard definitions for acquired resistance 
(Мултирезистентни, екстензивно резистентни 
и панрезистентни бактерии: предложение на 
международни експерти за временни стандарт-
ни определения за придобита резистентност). 
Clinсical Microbiology and Infection, март 2012; 
18(3):268-81. http://www.sciencedirect.com/science/
article/pii/S1198743X14616323).
– Даден изолат се определя като потвърдено 
PDR, когато е нечувствителен (т.е. междинен – I, 
или резистентен – R) към всички агенти във 
всички антимикробни категории, което е по-
твърдено от референтна или друга клинична 
микробиологична лаборатория чрез изпитване на 
допълнителна група антимикробни агенти, раз-
лични от обичайно изпитваните, в съответствие 
с определенията за отделните микроорганизми 
в предложението на международни експерти за 
временни стандартни определения за придобита 
резистентност (Magiorakos AP, et al. Multidrug-
resistant, extensively drug-resistant and pandrug-
resistant bacteria: an international expert proposal for 
interim standard definitions for acquired resistance 
(Мултирезистентни, екстензивно резистентни 
и панрезистентни бактерии: предложение на 
международни експерти за временни стандарт-
ни определения за придобита резистентност). 
Clinсical Microbiology and Infection, март 2012; 
18(3):268-81. http://www.sciencedirect.com/science/
article/pii/S1198743X14616323). 
– Даден изолат се определя като възможно 
PDR, когато е нечувствителен (т.е. междинен – I, 
или резистентен – R) към всичките антимикробни 
агенти, подложени на изпитване в лабораторията. 
– Даден изолат се определя като изолат, който 
не е PDR, когато е чувствителен към поне един от 
подложените на изпитване антимикробни агенти.
3.2. Микробиологична резистентност към 
антимикробни агенти 
3.2.1. Фенотипно определение 
Даден микроорганизъм се класифицира като 
притежаващ фенотип от див тип или фенотип 
от недив тип за даден вид съгласно епидемио­