Държавен вестник, бр. 1, 2014 г., стр. 44

СТР.  44	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  1
изм. и доп., бр. 46 от 2007 г.), са най-малко три 
нарушения, независимо дали са извършени в 
определен, или в неопределен период от време 
(изключение е само определението в Закона 
за защита на животните, обн., ДВ, бр. 13 от 
2008 г.; посл. изм. и доп., бр. 92 от 2011 г., в 
което нарушенията са две). Двете посочени в 
мотивите на решението нарушения, дори ако 
са налице, не са системни.
Нещо повече, управителят на НЗОК няма 
преки правомощия по изменението на бюджета 
на НЗОК. Той би могъл единствено да предло-
жи проект за такова изменение на Надзорния 
съвет на НЗОК (НСНЗОК), след като го е 
изпратил на министъра на здравеопазването 
и е получил неговото становище – чл. 19, 
ал. 7, т. 3 ЗЗО. Тази му компетентност обаче, 
за разлика от компетентността му по пред-
лагане на проект за годишния бюджет на 
касата, не е обвързана. Тя е на оперативна 
самостоятелност, тъй като зависи от неговата 
преценка за нуждата и ресурсите за евенту-
алното изменение. Затова непредлагането на 
изменението не нарушава негови задължения 
по смисъла на чл. 19, ал. 4, т. 3 ЗЗО.
Одобряването на т. нар. в искането „ре-
гулативни“ методики, т. е. на методиките за 
прогнозните обеми и цени на медицинската 
помощ и за остойностяването и заплащането 
є, са от компетентността на НСНЗОК – чл. 15, 
ал. 1, т. 12 и 13 ЗЗО, на който управителят на 
НЗОК само ги предлага – чл. 19, ал. 7, т. 12, 
13 и 16 ЗЗО.
Останалите три обстоятелства, послужили 
като основание за предсрочното прекратяване 
на мандата, а именно – нарушен диалог между 
касата и съсловните организации, наложени 
едностранно от НЗОК решения по управле-
нието и финансирането на здравната система, 
обричащи на фалит болниците и отнемащи 
нормалния достъп на гражданите до здравни 
грижи, и отказ на съсловните и пациентските 
организации да преговарят и работят с упра-
вителя на НЗОК, не са индивидуализирани 
нито по съдържанието на отделните деяния 
(действия или бездействия) или система от та-
кива, нито по време, за да могат да се третират 
като факти с правно значение. Доколкото са 
твърдени само като резултат, те остават изця-
ло неидентифицирани, поради което не могат 
да бъдат квалифицирани като нарушения на 
задълженията на управителя на касата. 
Правомощията на управителя на НЗОК са 
изброени в чл. 19, ал. 7 ЗЗО и сред тях няма 
задължение за диалог със съсловните органи-
зации. С представители на тези организации 
управителят наред с членове на НСНЗОК 
участва при изготвянето на Националните 
рамкови договори (чл. 54, ал. 4 ЗЗО), и то в 
правоотношения, регулирани не с властниче-
ски метод, а с метода на равнопоставеността. 
Поради това нито самостоятелно, нито като 
един от представителите на касата управителят 
би могъл да има задължения за поведение, 
свързано със съдържанието или със самото 
сключване на договорите. Още повече в пре-
говорния процес управителят на НЗОК пона-
чало е задължен да охранява интересите на 
представляваната от него институция, които 
по дефиниция не съвпадат с позициите на 
всяка от останалите страни в диалога.
Решенията по управлението и финансиране-
то на здравната система, при това „наложени 
едностранно от НЗОК“ не от нейния упра-
вител, не са индивидуализирани не само по 
време, но и по съдържание. Те следователно 
не могат да бъдат преценявани като факти, 
спрямо които чл. 19, ал. 4, т. 3 ЗЗО да е из-
общо приложим.
В заключение категорично приемаме, че 
решението на Народното събрание за пред-
срочно прекратяване на мандата на Пламен 
Цеков като управител на НЗОК противоречи 
флагрантно на материалния закон – чл. 19, 
ал. 4, т. 3 ЗЗО. Фактите, които могат да се 
изведат от мотивите на решението, не попадат 
и сред нито едно от изчерпателно посочените 
в чл. 19, ал. 4 ЗЗО други правопрекратяващи 
основания.
Съгласно чл. 4, ал. 1, изр. 2 от Конституци-
ята Република България се управлява според 
нея и законите на страната. Нормата се от-
нася и до Народното събрание, което също е 
подчинено на Конституцията. Затова, когато 
е приело закон, установяващ срочен индиви-
дуален мандат, предсрочното прекратяване на 
мандата може да стане само на посочените в 
закона основания. Тяхната промяна е допусти-
ма само по реда на изменение на закона при 
гаранция за запазване на независимостта на 
органа (Тълкувателно решение № 13 на КС 
от 15.12.2010 г. по к.д. № 12 от 2010 г.). 
Уважаването или отхвърлянето на искането 
по същество зависи от преценката дали Кон-
ституцията, в частност установеният от нея 
принцип на правовата държава, позволява на 
Народното събрание да не зачита материал-
ното съдържание на приетите от него закони, 
което по съществото си е равносилно на правен 
произвол. Наистина с някои свои изолирани 
актове Конституционният съд е интерпретирал 
стеснително основанията за конституционен 
контрол (вж. Решение № 13 от 30.09.1999 г. 
по к.д. № 9 от 1999 г.). В преобладаващата 
си практика обаче съдът изрично е приемал, 
че принципът на правовата държава изисква 
от всички държавни органи да съобразяват 
изпълнението на правомощията си със зако-
на, а това с пълна сила важи и за Народното 
събрание в условията на парламентарна демо-
крация. Тезата за основателност на искането 
може да бъде защитена с конкретни цитати от 
мотивите на съответните решения. Например 
в мотивите на Решение № 5 от 17.04.2007 г. е