Държавен вестник, бр. 56, 2017 г., стр. 3

БРОЙ  56	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
туции: Народното събрание, Министерския 
съвет, министъра на вътрешните работи, 
министъра на финансите, министъра на 
труда и социалната политика, министъра на 
правосъдието, Върховния касационен съд, 
Върховния административен съд и Висшия 
адвокатски съвет.
Покани да предложат становища по делото 
са отправени до неправителствени и синди-
кални организации: Съюза на юристите в 
България, Фондация „Асоциация за европейска 
интеграция и права на човека“, Българските 
адвокати за правата на човека, Синдиката 
на служителите в МВР, Националния синди-
кат на гражданската администрация в МВР, 
Националния полицейски синдикат, сдружение 
„Национален синдикат на пожарникарите и 
спасителите „Огнеборец“, Синдикалната фе-
дерация на служителите в МВР, сдружение 
„Синдикат на служителите в МВР“ и сдруже-
ние Синдикален алианс „Сигурност“ в МВР.
Покани да дадат писмено правно мне-
ние по предмета на делото са изпратени до 
проф. д-р Васил Мръчков, проф. д-р Димитър 
Костов, проф. д-р Красимира Средкова, проф. 
д-р Емил Мингов, проф. д-р Пенчо Пенев, 
проф. д-р Веселин Вучков, проф. д-р Николай 
Арабаджийски и Иван Нейков.
Постъпилите по делото становища и правни 
мнения се разделят на две групи.
Първата група споделят и допълват дово-
дите в искането, което намират за основа-
телно. Общото между тях е в разбирането, 
че преобразуването на правоотношенията се 
извършва независимо от волята на засегнатите 
от оспорените разпоредби служители, че то 
създава правна несигурност и отнема техни 
придобити права. 
Министърът на вътрешните работи под-
държа, че се променя статутът на държавните 
служители и се засягат техни социално-
икономически права, защото са лишени от 
полагащите им се към момента на „преобра-
зуване“ на правоотношенията обезщетения 
при прекратяване на правоотношението и за 
неизползван отпуск.
Висшият адвокатски съвет намира, че 
служебното правоотношение не може да бъде 
изменяно едностранно и използването на по-
нятието „преобразуване на правоотношения“ 
в оспорените текстове е в противоречие с 
изискването за определеност, яснота и не-
двусмисленост на правните норми, както и 
че уредбата не е съобразена с разпоредбите 
на чл. 16 и чл. 48, ал. 1 от Основния закон. 
Съюзът на юристите в България поддържа, 
че с § 69 и 70 ПЗРЗИДЗМВР се допуска отне-
мане на основни права на човека (чл. 48, ал. 1 
от Конституцията) – правото и свободата на 
труд, и че се нарушават абзаци трети и пети 
от преамбюла на Конституцията и чл. 4 от 
Конституцията. 
Националният полицейски синдикат в 
България и Националният синдикат на граж-
данската администрация поддържат изцяло 
мотивите и основанията в искането.
Синдикалната федерация на служителите 
в МВР обосновава разбирането, че оспоре-
ните разпоредби преуреждат съществуващи 
правоотношения между правни субекти в 
противоречие на принципа за правовата 
държава и поставят засегнатите граждани в 
правна несигурност, отнемат придобити вече 
техни права, засягат редица производни права 
и противоречат на принципа за социалната 
държава. 
Синдикатът на служителите в МВР счита, че 
„преобразуването“ настъпва ех lеge, независимо 
от волята на служителите, които са страна 
по правоотношенията, с всички произтичащи 
от това неблагоприятни последици в тяхното 
правно положение. С оспорените разпоредби 
се създава правна несигурност вследствие на 
смесването в закона на понятия и институти от 
различни правни отрасли и в резултат на това 
се накърняват основни права на гражданите, 
като правото на труд, правото на обществено 
осигуряване и свързаните с тях права.
Изразеното от проф. д-р Васил Мръчков 
правно мнение е, че „преобразуването“ на 
служебните правоотношения е извършено 
привидно (симулативно), защото се цели да 
се избегне изплащането на обезщетения по 
чл. 234 ЗМВР. В „един акт“, назован „преобра-
зуване“, се сливат и смесват две съществено 
различни правни явления – прекратяване на 
служебното правоотношение и учредяване 
на ново по вид и съдържание служебно или 
трудово правоотношение.
Проф. д-р Красимира Средкова развива 
доводи за противоречие на оспорените раз-
поредби с абзац трети от преамбюла и чл. 4, 
ал. 2 от Конституцията, тъй като те предвиждат 
„преобразуване на правоотношения“, свърза-
ни с упражняване правото на труд, на което 
иманентно е присъщо участието на волята на 
гражданина. Ако в случая се налагат промени, 
те е трябвало да бъдат направени по отношение 
на длъжностите, а не на правоотношенията, 
с произтичащите от това правни последици. 
Твърди, че няма неправомерно засягане на 
осигурителни права, с което да се създава 
правна несигурност, и няма никаква промяна 
на категорията труд при пенсиониране, поради 
което не съзира противоречие на оспорените 
разпоредби с абзац пети от преамбюла и чл. 4, 
ал. 1 от Конституцията.
Проф. д-р Емил Мингов застъпва вижда-
нето, че не е обоснована обективната необхо-
димост за такова рязко и едностранно вмеша-
телство на законодателя във вече установените 
правоотношения на работещите в системата 
на МВР служители, с което неправомерно се 
засягат вече придобити права от служителите. 
Поставя въпроса за принципа на равенство 
на гражданите пред закона, закрепен в чл. 6, 
ал. 2 от Конституцията, поради поставянето в