Държавен вестник, бр. 65, 2008 г., стр. 12

С Т Р .  12
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  65
Като се ръководи от изложените съображе-
ния, Конституционният съд счита, че чл. 222,
ал.1 ЗЛПХМ не противоречи на чл. 6, ал.2 от
Конституцията.
 Омбудсманът обосновава разбирането си,
че атакуваната разпоредба на чл. 222, ал. 1
ЗЛПХМ  нарушава конституционното изисква-
не за гарантиране и защита на правото на соб-
ственост, което е неоснователно.
След като Конституционният съд приема,
че чл. 222, ал.1 ЗЛПХМ регулира дейност по
продажба на дребно на лекарствени продукти,
а не право на собственост, позоваването за про-
тиворечие на чл. 17, ал. 1 от Конституцията,
който гарантира правото на собственост и на
наследяване, е необосновано.
Когато чл. 17, ал. 1 от Конституцията прог-
ласява, че “Правото на собственост и на насле-
дяване се гарантира и защитава от закона”, той
утвърждава интереса на носителя на правото
на собственост—гражданин или юридическо
лице. В текста на чл. 222, ал. 1 ЗЛПХМ, по чи-
ято противоконституционност трябва да се про-
изнесе Конституционният съд по искане на
омбудсмана, аптеката не е самостоятелен пра-
вен субект, различен от едноличния търговец
или едноличното дружество с ограничена отго-
ворност. В настоящия случай аптеката е обект
на право. Тя е динамична “съвкупност от права,
задължения и фактически отношения”, които
се пораждат от дейността по продажба на дреб-
но на лекарствени продукти  в хуманната меди-
цина (вж. Решение № 3 от 27 април 2000 г. по
к.д. № 3 от 2000 г.). Правото да се упражнява
определена стопанска дейност, колкото и спе-
цифична да е тя, е различно от правото на соб-
ственост. Като цяло ЗЛПХМ и конкретно
чл. 222, ал. 1 от него е неутрален към правото
на собственост.
Като се ръководи от изложените доводи,
Конституционният съд приема, че чл. 222, ал. 1
ЗЛПХМ не противоречи на чл. 17, ал. 1 и 3 от
Конституцията.
В заключение, Конституционният съд, след
като обсъди развитите в искането на омбудсма-
на  доводи, приема, че чл. 222, ал. 1 ЗЛПХМ
противоречи на чл. 19, ал. 1 и 2 и чл. 52, ал. 5 от
Конституцията на Република България.
На основание чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конститу-
цията и чл. 22, ал. 1 от Закона за Конституцион-
ния съд Конституционният съд
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционна разпо-
редбата чл. 222, ал. 1 от Закона за лекарствени-
те продукти в хуманната медицина (ДВ, бр. 31
от 2007 г.).
Решението е подписано с особено мнение  от
съдиите Румен Янков и Благовест Пунев и със
становищa от  съдиите Васил Гоцев и Снежана
Начева.
Председател: Румен Янков
ОСОБЕНИ МНЕНИЯ
на конституционни съдии
по конституционно дело № 2 от 2008 г.
Румен Янков
А. Мотивите към предложението на народ-
ните представители за допълнението на Кон-
ституцията през 2006 г. с нова ал. 3 на чл. 150
са съвсем кратки. От тях не може да се напра-
ви извод за обема на правомощията на омбуд-
смана. Налага се за съдържанието и смисъла
на алинеята  извод да  направи Конституци-
онният съд.
1. Вярно е, че разпоредбите, касаещи права-
та на гражданите, трябва да се тълкуват разши-
рително—“правата на човека са меко право”.
Но тук проблемът е от друг характер. Разшири-
телното тълкуване ще включи омбудсмана в ка-
тегорията държавни органи и институции, по-
сочени в чл. 150, ал.1 от Конституцията. Ако
идеята е тази, в  изброяването щеше да бъде
включен и той, а не да му бъде отредено място
в новата алинея трета на разпоредбата. Тогава
може да се поддържа, че правомощията му не
се ограничават само до защита на права и сво-
боди на граждани.
Работата е там, че омбудсманът включва в
понятието “граждани” и фармацевтите. Това
е вярно от гледище на обема на  понятията—
наистина всички фармацевти са граждани.  Но
тук трябва да се има предвид видовата им от-
лика—не всички граждани са фармацевти.
Така се поставя въпросът—допустимо ли е ом-
будсманът да защитава всички граждани в про-
фесионалното им качество, когато държава-
та в редица области  преценява, че са нужни
специални знания за упражняване на опреде-
лени професии.
Човешките права никнат като гъби. Вече се
говори за трето тяхно поколение—синтетични
или изкуствени права:  на мир, на здравословна
околна среда, на развитие. Но те са продукт на
опитите  на учените от обществените науки и
философите да ги формулират и нямат норма-
тивен характер, тъй като не са записани в Кон-
ституцията.
Затова считам, че при определяне на пра-
вомощията на омбудсмана трябва да се търси
нормативна база, като се имат предвид стан-
дартите на Европейската конвенция за права-
та на човека и основните свободи, които се
покриват с тези на Конституцията—право на
живот; забрана за изтезания; робство и при-
нудителен труд; право на свобода и сигурност;
право на справедлив процес; неналагане на
наказание без закон; зачитане на личния и
семеен живот; свобода на съвестта и религи-
ята и на изразяване на мнение; свобода на
сдружаването; право на ефективна защита;
забрана за дискриминация; забрана за злоу-
потреба с права; защита на собствеността (в
смисъл да бъдеш лишен от притежание); пра-