Държавен вестник, бр. 50, 2024 г., стр. 75

БРОЙ  50	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  75   
ране на дългосрочните грижи и практики и 
за насърчаване на включването на хората с 
увреждания в системата на здравеопазването 
и в по-широк план в обществото. Българското 
правителство също така ще проучи възмож­
ностите за подкрепа на разширяването на 
техническата помощ на СЗО в тези области. 
B. Трансформация на услугите за психично 
здраве 
България все още разчита на традиционните 
психиатрични услуги и 90 % от бюджета за 
психично здраве се изразходва за болнично 
лечение. Психиатричното лечение се извършва 
в институции, които често са отдалечени на 
значително разстояние от дома на пациента. 
Способността на системата за психиатрична 
помощ да осигури психосоциална рехабили­
тация е далеч от необходимото за посрещане 
на установените нужди. Освен това липсва 
приемственост на грижите и координация 
между различните специалисти, ангажирани 
с пациентите, страдащи от тежки психични 
разстройства. В Стратегията за психично здра­
ве (Решение № 388 на Министерския съвет от 
23 април 2021 г.) са предвидени няколко мерки 
за преодоляване на тези предизвикателства. 
СЗО ще окаже техническа подкрепа за 
укрепването и разширяването на Коалицията 
за психично здраве; развитието на услуги за 
психично здраве в общността и основани на 
доказателства иновативни методи на грижи; 
осигуряването на взаимносвързаност и коор­
динация на структурите за психичноздравни 
услуги; подобряване на координацията с други 
здравни и социални програми; анализ на ус­
лугите, предлагани на пациенти с деменция, 
във връзка с доклада на Алцхаймер Европа за 
превенция на психичните разстройства чрез 
програми за намаляване на стреса в ежедне­
вието и на работното място; разработване на 
кампании и действия срещу стигматизацията 
в обществото за насърчаване на интеграцията 
на лицата, страдащи от психични разстройства. 
СЗО също така ще предостави препоръки и 
практическа подкрепа за развитието на чо­
вешките ресурси и повишаване на капацитета 
и мотивацията на служителите в системата и 
ще подкрепи създаването на специализирана 
библиотерапия. 
Конкретна инвестиция от Плана за въз­
становяване и устойчивост на Европейския 
съюз за България (А46: „Модернизация и 
развитие на психиатричната помощ в Бълга­
рия“) предоставя специални ресурси на МЗ 
за осъществяване на тази цел и СЗО, когато е 
уместно и необходимо, ще предоставя техни­
ческа помощ на правителството на България 
в рамките на финансовите лимити по това 
двугодишно споразумение за сътрудничество.
C. Оптимизиране на финансирането на 
здравеопазването 
Разходите за здравеопазване на глава от 
населението в България са се удвоили от 2005 г. 
насам. Въпреки това те остават по-ниски от 
тези в ЕС и в страните от Западните Балкани 
както в абсолютно изражение, така и като 
дял от БВП. Въпреки че са се увеличили, 
те не са нараснали толкова бързо, колкото 
директните плащания.
Публичните разходи за финансиране на 
здравната система представляват 61 % от об­
щите разходи за здравеопазване през 2019 г. 
Директните плащания (39 %), дължащи 
се главно на разходите за амбулаторни ле­
карствени продукти, са били над 2,5 пъти 
по-високи от средните за ЕС23. Въпреки че 
националната здравноосигурителна система 
в България е задължителна и се основава на 
принципа на универсалност, значителна част 
от българското население остава неосигурено. 
Делът на българските граждани, които не са 
здравноосигурени, е близо 13 % (Министер­
ство на финансите, 2020 г.) от населението.
Това представлява над 800 хил. души и води 
до много високи разходи за здравеопазване, 
особено сред по-бедните домакинства, въз­
растните хора и хората, живеещи в селските 
райони, и почти изцяло се дължат на директ­
ните плащания за амбулаторни лекарства24. 
СЗО ще продължи да подкрепя със съвети 
и анализи финансирането на здравеопазва­
нето, за да подобри обхвата и финансовата 
защита на българските граждани за достъп 
до здравни грижи25.
D. Медицински специалисти в здраве­
опазването
Макар че общият брой лекари в България 
(4,6 лекари на 1000 души население през 2022 г.) 
е над средния за ЕС – 3,926, има недостиг на 
лекари по отделни специалности и недостиг 
на общ брой друг персонал (най-ниското съ­
отношение на 1000 души население в ЕС с 
Гърция, Полша и Хърватия)27, което се отрази 
значително на обслужването на пациентите по 
време на пандемията COVID-19. По данни на 
НСИ в България практикуват 29 599 лекари 
и 28 827 медицински сестри28, данни, които 
показват намаление спрямо 2020 г. за меди­
цинските сестри (29 160 медицински сестри29) 
2 3 c1 a7 2 1 b 0 - e n . p d f  (o e c d - i l i b r a r y. o r g)  /
ht t ps://i r is.who.i nt/ bitst rea m / ha nd le/10 6 65/
349200/9789289056212-eng.pdf?sequence=3
2 4 h t t p s : // i r i s .w h o . i n t / b i t s t r e a m / h a n d l e /
10665/349200/9789289056212-eng.pdf?sequence=3
25 https://www.who.int/bulgaria/publications/i/
item/9789289056212
26 c1a721b0-en.pdf (oecd-ilibrary.org)
27 https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/
index.php?title=Healthcare_personnel_statistics_-_
nursing _and_caring _ professionals#Healthcare_
personnel_.E2.80.93_nurses
28 https://en.euractiv.eu/wp-content/uploads/sites/2/
special-report/Health-workers-intra-EU-migration-
causes-headaches-1.pdf
29 https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/
index.php?title=Healthcare_personnel_statistics_-_
nursing _and_caring _ professionals#Healthcare_
personnel_.E2.80.93_nurses