Държавен вестник, бр. 16, 2025 г., стр. 15

БРОЙ  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  15   
приложимостта на европейско право – дирек­
тиви и регламенти относно допустимостта на 
национална правна уредба, която предвижда 
в сгради – режим на етажна собственост, 
сметките за топлинна енергия за сградна ин­
сталация да се изготвят пропорционално на 
отопляемия обем на апартамент. Тоест налице 
е европейска регламентация, която не е отче­
тена и не е направена оценка за съответствие 
на проекта за изцяло нова наредба с правото 
на ЕС. Посочените допуснати нарушения на 
императивната разпоредба на чл. 28, ал. 2 ЗНА 
са от категорията на съществените, които са 
самостоятелно основание за отмяна на ос­
порените в това производство от Наредбата.
По съответствието с материалния закон.
Първата оспорена в производството раз­
поредба е т. 6.1.1 от методиката, приложение 
към чл. 61, ал. 1 от Наредба № Е-РД-04-1 
от 12.03.2020 г., според която „Количество­
то топлинна енергия Qu, kWh, отдадена от 
сградната инсталация, се определя от лицето 
по чл. 139, ал. 1 ЗЕ, извършващо дяловото 
разпределение, по зависимостта:
Qu=Bси*Qим*Dнп*24/(tср.сгр. – tизч.), 
където:
Bси е коефициентът, отчитащ вида на 
изпълнението на вътрешната отоплителна 
инсталация в сградата, като:
Bси = 0,15 – при отоплителни инсталации 
с открито изпълнение по проект;
Bси = 0,10 – при отоплителни инсталации 
със скрито изпълнение по проект;
Qим е общата инсталирана мощност на 
всички физически присъединени отоплителни 
тела към вътрешната отоплителна инсталация 
на сградата през отчетния период, определена 
при проектни условия, kW;
Dнп са денградусите за отчетния период, 
които се определят по формулата:
Dнп = z*(tср.сгр. – tср.период), където:
z е продължителността на отчетния период 
в дни;
tср.сгр. – средната температура на сградата; 
за сгради – етажна собственост, се приема 
19 °С;
tср.период – средната външна температура 
за отчетния период, °С;
tизч. – външната изчислителна температу­
ра за населеното място, °С.“
Тоест спорният въпрос по делото е формула­
та, по която Наредбата разписва определянето 
на количеството топлинна енергия, отдадена 
от сградната инсталация, и включените в 
нея различни компоненти, отчитащи вида на 
отоплителната инсталация, обща инсталирана 
мощност, денградуси за отчетния период и др.
С решение на СЕС по присъединени дела 
С-708/17 и С-725/17 е постановено, че евро­
пейското законодателство допуска национална 
правна уредба, която предвижда, че собстве­
ниците на апартамент в сграда – етажна 
собственост, присъединени към системата за 
централно отопление, са длъжни да участват 
в разходите за топлинна енергия за общите 
части на сградата и за сградната инсталация, 
въпреки че не са поръчвали доставка на отоп­
ление и не го използват в своя апартамент.
Член 142, ал. 2 от ЗЕ разграничава три 
вида топлинна енергия, а именно „Топлинна­
та енергия за отопление на сграда – етажна 
собственост, се разделя на топлинна енергия, 
отдадена от сградната инсталация, топлин­
на енергия за отопление на общите части и 
топлинна енергия за отопление на имотите“.
Член 143 от ЗЕ допуска отчитане на ко­
личеството топлинна енергия, отдадена от 
сградната инсталация. Според ал. 1 на тази 
разпоредба „Потребителите на топлинна енер­
гия в сграда – етажна собственост, избират 
метод за определяне на количеството топлинна 
енергия, отдадена от сградна инсталация, при 
въведена система за дялово разпределение 
чрез индивидуални разпределители съглас­
но наредбата по чл. 125, ал. 3“, като в този 
случай изборът се извършва от общото съб­
рание на собствениците. Съгласно ал. 2 на 
чл. 143 „Когато потребителите на топлинна 
енергия в сграда – етажна собственост, не 
изберат метод за определяне на количеството 
топлинна енергия, количеството топлинна 
енергия, отдадена от сградната инсталация 
при въведена система за дялово разпределе­
ние чрез индивидуални разпределители, се 
определя от лицето по чл. 139б, ал. 1 съгласно 
методиката по наредбата по чл. 125, ал. 3“, 
т.е. методиката е приложима в случаите на 
липса на избор.
Член 145, ал. 2 ЗЕ разписва, че „Топлинната 
енергия, отдадена от сградната инсталация, и 
топлинната енергия за отопление на общите 
части при прилагане на дялово разпределение 
чрез индивидуални топломери, се определя 
като разлика между топлинната енергия за 
отопление на сградата, определена по чл. 142, 
ал. 1, и топлинната енергия за отопление на 
имотите, определена по ал. 1“. Т.е. законово 
разписаното правило е, че топлинната енергия, 
отдадена от сградната инсталация, се опре­
деля като разлика от топлинната енергия за 
отопление на сградата и топлинната енергия 
за отопление на отделните имоти. Член 140 
ЗЕ е предвидил, че „Дяловото разпределение 
на топлинната енергия между клиентите в 
сграда – етажна собственост, се извършва 
чрез: 1. средства за търговско измерване на 
количеството топлинна енергия в абонатната 
станция; 2. средства за дялово разпределение 
за отопление – индивидуални разпределители, 
съответстващи на действащите в страната 
стандарти, или индивидуални топломери“, 
като наличието на средство за измерване в 
абонатната станция дава възможност за ус­
тановяване на постъпилата топлинна енергия