Държавен вестник, бр. 81, 2021 г., стр. 38

СТР.  38	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  81
Съдът е отхвърлил оспорването на чл. 7, 
ал. 2 от Програмата, съгласно който в допус­
тимите проектни предложения трябва да са 
предвидени единствено СМР за изграждане/
поставяне на съоръжения за преодоляване 
на различни нива в жилищните сгради, в 
т.ч. рампи, подемни платформи и асансьори. 
Посочил е, съгласно разпоредбата на чл. 72 
ЗХУ, за приспособяване на жилище за нуждите 
на хора с увреждания се предоставят целеви 
помощи, т.е. извън Програмата са предвидени 
и съществуват други способи за постигане на 
допълнителни преустройства на жилищната 
среда. Финансирането за изграждане на рампи, 
асансьори и подемни платформи е предвидено 
изрично в Програмата, тъй като изграждането 
на тези приспособления е свързано с високи 
по своята стойност разходи, които представля­
ват значително по своята същност финансово 
затруднение и пречка за нуждаещите се хора 
с увреждания. Поради това е приел, че раз­
поредбата не е дискриминационна.
Съдът е приел за неоснователно оспорва­
нето на чл. 8 от Програмата, който определя 
финансовата рамка на проектните предложения 
по Компонент 1 – „Достъпна жилищна среда“, 
между 10 000 и 100 000 лв., с доводи, че на­
личието на долна граница на финансирането 
противоречи на чл. 5 и 9 КПХУ. Изложил е 
съображения, че според приложените по делото 
доказателства по административната преписка, 
определянето на финансовите параметри на 
проектните предложения по Компонент 1 на 
Програмата е извършено въз основа на стано­
вище и констатации на съответните експерти 
относно очакваните реални цени за монтажа 
на предвидените приспособления и не води 
до ограничение на кандидатите, тъй като им 
гарантира необходимия ресурс за изгражда­
нето на приспособленията за улеснен достъп 
до жилищата.
Съдът е приел, че оплакването срещу чл. 10, 
ал. 3, т. 1 от Програмата не е подкрепено с 
конкретни доводи. В чл. 10, ал. 3, т. 1 е пред­
видено към заявлението за кандидатстване да 
се приложи писмо за подкрепа от съответната 
дирекция „Социално подпомагане“ по настоящ 
адрес на човека с увреждане (по образеца на 
Приложение – Писмо за подкрепа) за допус­
тимост на кандидатстването по Компонент 1. 
Съдът е счел, че писмото има информативен и 
консултативен характер и не е възприел дово­
дите, че не са ясни критериите за преценка на 
органа дали да подкрепи предложението, или не.
Съдът е намерил за неоснователно оплак­
ването и относно предвиденото в чл. 10, ал. 3, 
т. 9 от Програмата изискване да се представи 
одобрен инвестиционен проект към разреше­
нието за строеж/поставяне с приложени към 
него (при необходимост) строителни детайли 
на специфични елементи, т.к. текстът корес­
пондира с условието по чл. 11, ал. 1, т. 4 от 
Програмата и чл. 184 ЗУТ тези съоръжения 
да се изграждат въз основа на одобрен проект 
и в съответствие с нормите на Наредба № 4 
от 1.07.2009 г. за проектиране, изпълнение и 
поддържане на строежите в съответствие с 
изискванията за достъпна среда на населени­
ето, вкл. за хората с увреждания.
Съдът е отхвърлил като неоснователно 
възражението, че текстът на чл. 11, ал. 2 от 
Програмата съдържа индикации, че средства­
та, предвидени за осъществяването є, ще се 
отпускат веднъж годишно и неуспелите да 
подадат проектни предложения ще бъдат ди­
скриминирани, като ще се наложи да прекарат 
още една година в недостъпна жизнена среда. 
Посочил е, че с чл. 11, ал. 2 от Програмата се 
предвижда единствено получените в рамките 
на кампанията проектни предложения да бъдат 
вписвани в специален регистър, а не невъз­
можност, респ. ограничение за кандидатстване 
във връзка с определен срок.
Съдът е приел за неоснователно твърдението 
на жалбоподателите, че посочването на кри­
терии за оценка на проектните предложения 
и въведеният принцип за състезателност за 
достъп до финансови средства противоречи на 
Конвенцията за правата на хората с уврежда­
ния. Посочил е, че именно поради предвидения 
в чл. 48, ал. 4 ППЗХУ проектен принцип на 
изпълнението на Програмата и подаване на 
проектни предложения е необходимо да се 
предвидят и въведат критерии за оценка на 
подадените от кандидатите предложения за 
финансиране, тъй като за съответната година 
максималният размер на средствата за изпъл­
нение на Програмата е конкретно определен 
и има горна граница, която не следва да се 
превишава.
По отношение на оспорването на текста на 
чл. 20, ал. 2 от Програмата, който предвижда 
допустимостта на финансиране само на пре­
устройство на личен автомобил, е препратил 
към аналогичните съображения за целта за 
осигуряване възможност за лицата с увреж­
дания лично да управляват свое МПС и да 
придобият правоспособност за управление 
на такъв с оглед премахване на пречките за 
водене на независим живот.
Съдът е намерил за недоказано твърдението 
на жалбоподателите, че предвидената в чл. 21 
от Програмата финансова рамка за постигането 
на преустройство на личното МПС по чл. 20 в 
размер 8000 лв. е необосновано ниска и недос­
татъчна за извършване на преустройството на 
автомобила, т.к. по делото не са представени 
експертни становища и изчисления, които 
обосновават извод, че утвърдената рамка е 
несъобразена и няма да постигне целта на 
Програмата.
Съдът е приел за неоснователно оплак­
ването в жалбата срещу текста на чл. 23 от 
Програмата като противоречащ на чл. 5 и 
9 КПХУ. Посочил е, че чл. 23, ал. 3 визира 
единствено документите, които следва да 
бъдат приложени към съответното проектно 
предложение, сред които и декларация за 
липса на двойно финансиране. Това изиск­
ване е напълно в съответствие с чл. 48, ал. 5 
ППЗХУ, която изрично предвижда, че средства­
та по Програмата се предоставят за финансира­
не на дейностите по ал. 1 само ако същите не