Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 140

С Т Р .  140
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  22
4.2. В случаите, когато не е възможно да се
определи нетната продажна цена на даден актив,
стойността му в употреба се приема за възстано-
вима стойност.
4.3. Ако няма доказателства, че стойността в
употреба надхвърля нетната продажна цена на
даден актив, последната се приема за негова въз-
становима стойност.
4.4. Възстановимата стойност се определя за
всеки актив поотделно. Изключения се допускат
за активи, при чието използване не се пораждат
разграничими парични постъпления. В такива
случаи възстановимата стойност се определя за
генериращия парични постъпления обект.
4.5. Ако нетната продажна цена е по-висока от
балансовата стойност на даден актив или ако има
доказателства, че стойността в употреба е близка
по размер до нетната продажна цена, може да не се
определя стойност в употреба на генериращия
парични постъпления обект.
Определяне на нетна продажна цена на отде-
лен актив
5.1. При пряка сделка нетната продажна цена
е цената, определена в сделката, намалена с до-
пълнителните разходи, произтичащи пряко от
тази сделка.
5.2. Когато няма пряка сделка, но съществува
активен пазар, нетната продажна цена е текущата
конкурентна продажна цена, намалена с разходи-
те за продажбата.
5.3. Когато не може да се определи текуща кон-
курентна продажна цена, като база за определяне
на нетната продажна цена може да се използва
пазарната цената на сделката, сключена през пе-
риод, който е най-близък до датата на оценяване
(ако не са настъпили значителни изменения в ико-
номическите условия).
5.4. Когато няма пряка сделка и не съществува
активен пазар, нетната продажна цена може да се
определи въз основа на най-достоверната инфор-
мация за сумата, която може да се получи за съ-
ответния актив при пряка сделка между инфор-
мирани и желаещи продавач и купувач, като се
приспаднат разходите по продажбата. При опре-
деляне на тази сума предприятието следва да взе-
ме предвид изхода от последните сделки с подоб-
ни в същата сфера на дейност. Не следва да се
ползва информация за принудителни сделки, ос-
вен ако предприятието е принудено да продаде
актива незабавно.
5.5. В разходите за продажба се включват: дър-
жавни и други подобни такси; комисиони за бро-
керски, правни и други подобни услуги; преки до-
пълнителни разходи за привеждане на актива в
годно за продажба състояние.
5.6. В случаите, когато при сделката купувачът
бъде натоварен с допълнително задължение, су-
мата на това задължение се прибавя към нетната
продажна цена.
5.7. Доходите при прекратяване на трудовото
правоотношение и разходите, свързани с ограни-
чаване или преструктуриране на дейността след
продажбата на актива, не са преки допълнителни
разходи по продажбата на актива.
Определяне на стойността в употреба на отде-
лен актив
6.1. При определяне на стойността в употреба
се спазват следните процедури:
а) определят се очакваните бъдещи входящи и
изходящи парични потоци, които могат да се полу-
чат от употребата и от окончателното освобожда-
ване от актива;
б) определя се подходяща норма на дисконти-
ране към тези бъдещи парични потоци.
6.2. При оценката на стойността в употреба
прогнозите за паричните потоци се основават на
най-оптимистичната прогноза на управлението на
предприятието за икономическата среда, в която
то работи. Обхваща се период 5 години, освен ако
има основания за определяне на по-продължите-
лен период. Ако се възприеме период, по-продъл-
жителен от 5 години, прогнозите се правят чрез
екстраполация на очакванията, като се използва
постоянен или намаляващ се процент на икономи-
чески растеж за страната като цяло, освен ако
използването на увеличаващ се процент на иконо-
мически растеж е по-подходящо. При всички слу-
чаи процентът на растеж не следва да надвишава
дългосрочния (за 10—15 години) среден процент
на икономически растеж за страната.
6.3. Оценката на бъдещите парични потоци
следва да включва:
а) прогнози за паричните постъпления от из-
ползването на актива;
б) прогнози за парични разходи, които възник-
ват при генерирането на парични постъпления при
употребата на актива (включително парични раз-
ходи по привеждането на активи в състояние, год-
но за употреба) и които разходи могат да бъдат
пряко отнесени или разпределени на достоверна и
постоянна база към актива;
в) нетни парични потоци, в случай че такива
съществуват, които се очаква да се получат или
изплатят по повод ликвидацията на актива в края
на полезния му срок на ползване.
6.4. Бъдещите парични потоци следва да се
оценяват за актива в текущото му състояние. Оцен-
ките на бъдещите парични потоци не следва да
включват преценени бъдещи парични постъпле-
ния или разходи, които се очаква да възникнат от:
а) бъдещо преструктуриране, което предприя-
тието още не е предприело, или
б) бъдещи капиталови разходи, които ще по-
добрят или ще повишат предварително очаквано-
то качество и капацитет на изпълнение на актива.
6.5. При преценката на очакваните бъдещи
парични постъпления и разходи се изключват пос-
тъпленията от и разходите за финансова дейност,
както и разходите за подоходни данъци.
6.6. Нетните парични потоци, които се очаква
да се получат или платят по повод ликвидация на
актива след изтичането на полезния му срок на
годност, се оценяват по сумата, която предприяти-
ето очаква да получи от освобождаването от акти-
ва в пряка сделка между информирани и желаещи
да осъществят сделката страни, след приспадане
на очакваните разходи по освобождаването.
6.7. Очакваните бъдещи валутни постъпления от
използването на актива се оценяват във валутата, в
която ще бъдат получени, и после се дисконтират с