Държавен вестник, бр. 76, 2013 г., стр. 50

СТР.  50	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  76
	
(iv)	че корабът се е отправил към 
зона на военен конфликт съглас­
но определението на такава зона 
в националното законодателство 
или моряшкия трудов договор, в 
която зона морякът не е съгласен 
да отиде; и
	
(v)	 на прекратяване или прекъсване 
на трудовото отношение в съот­
ветствие с решение по търговско 
дело или колективен трудов договор 
или прекратяване на трудовото 
отношение поради други подобни 
причини. 
	
2.	 При определяне на максималния пери­
од на работа на борда на кораб, след 
който морякът има право на репат­
риране, в съответствие с този Кодекс, 
трябва да се отчитат факторите, които 
оказват влияние на работната среда 
на моряците. Всяка държава-членка 
трябва да се стреми, когато това е 
възможно, да намалява тези периоди в 
светлината на технологичните промени 
и развитие и може да се ръководи от 
препоръките, направени от Смесената 
морска комисия. 
	
3.	 Разходите, които трябва да се поемат 
от корабособственика за репатриране 
съгласно Стандарт А2.5, трябва да 
включват като минимум следното:
	
(а)	транспорт до мястото, избрано за ре­
патриране в съответствие с алинея 6 
на това Ръководство;
	
(b)	настаняване и храна от момента, в 
който морякът напусне кораба, докато 
пристигне в мястото за репатриране;
	
(c)	 възнаграждение и командировъчни 
от момента, в който морякът напусне 
кораба, до пристигане в мястото за 
репатриране, ако това е разпоредено 
от националното законодателство или 
колективните трудови договори;
	
(d) превоз на 30 килограма личен багаж 
на моряка до мястото за репатриране; 
и
	
(e)	 медицинско обслужване, когато е необ­
ходимо, докато здравословното състо­
яние на моряка му позволи да пътува 
до мястото за репатриране. 
	
4.	 Полагаемият се платен годишен отпуск 
на моряка не следва да се намалява 
с времето, прекарано в очакване на 
репатрирането и в пътуване за репат­
рирането. 
	
5.	 Корабособствениците трябва да продъл­
жават да покриват разноските по репат­
рирането, докато съответните моряци 
пристигнат в дестинацията, определена 
от този Кодекс, или получат подходяща 
работа на борда на кораб, движещ се 
към една от тези дестинации. 
	
6.	 Всяка държава-членка трябва да изис­
ква от корабособствениците да поемат 
отговорност по организацията на ре­
патрирането по подходящи за целта и 
експедитивни начини. Обичайният вид 
транспорт следва да бъде въздушен. 
Държавите-членки трябва да определят 
дестинациите, до които моряците следва 
да бъдат репатрирани. Дестинацията 
трябва да бъде в някоя от държавите, 
с които може да се приеме, че морякът 
има значителна връзка, включително: 
	
(а)	мястото, на което морякът е встъпил 
в трудово отношение;
	
(b)	мястото, посочено в колективно спо­
разумение; 
	
(c)	 държавата, в която живее морякът; или
	
(d)	друго такова място, което е договорено 
взаимно при сключване на трудовия 
договор.
	
7.	 Моряците трябва да имат право на 
избор на мястото, до което да бъдат 
репатрирани, измежду определените 
дестинации. 
	
8.	 Правото на репатриране може да 
изгуби сила, ако съответният моряк 
не го предяви в рамките на разумен 
срок, който трябва да бъде определен 
от националното законодателство или 
колективните трудови договори. 
Ръководство В2.5.2 – Приложение от държа­
вите-членки
	
1.	 На моряците, които очакват своето 
репатриране в чужди пристанища, в 
случай на забавяне на репатриране­
то трябва да бъде оказвана всякаква 
практическа подкрепа и компетентната 
власт в чуждото пристанище трябва да 
предприеме необходимото, за да бъдат 
незабавно уведомени консулският или 
местният представител на държавата, 
под чието знаме плава корабът, или 
съответно на държавата, чийто граж­
данин е морякът, или на държавата, 
където живее морякът. 
	
2.	 Всяка държава-членка трябва да сле­
ди за предприемането на съответните 
мерки:
	
(а)	за репатрирането на моряците, работещи 
на кораб, плаващ под знаме на чужда 
държава, които са свалени на брега в 
чуждо пристанище поради независещи 
от тях причини, до:
	
(i)	 пристанището, в което съответният 
моряк е встъпил в трудово отно­
шение; или
	
(ii)	 пристанище, съответно в държа­
вата, чийто гражданин е морякът, 
или в държавата, където морякът 
живее; или