Държавен вестник, бр. 19, 2005 г., стр. 6

С Т Р .  6
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  19
4. платените от проверяваното лице пуб-
личноправни задължения към държавата и об-
щините;
5. обичайните и извънредните разходи на
проверяваното лице;
6. данъчните декларации на проверяваното
лице;
7. други обстоятелства, които имат значение
за изясняване на произхода на имуществото и
начина на придобиването му от проверяваното
лице, членовете на неговото семейство и трети-
те лица.
(2)  При осъществяване на проверката по
ал. 1 органите по чл. 12, ал. 9 имат право да:
1. изискват обяснения от проверяваното
лице;
2. назначават вещи лица;
3. събират писмени доказателства;
4. изискват от всички лица, държавни и об-
щински органи сведения и документи, както и
извършването на определени действия във връз-
ка с установяването на произхода и стойността
на имуществото;
5. изискват нормативно определените доку-
менти за произхода на средствата и начина на
придобиване и разпореждане с имуществото на
юридическото лице;
6. събират и проверяват и други доказателс-
тва от значение за изясняване произхода на
имуществото;
7. извършват действия по претърсване и из-
земване по реда, предвиден в Наказателно-про-
цесуалния кодекс, когато има достатъчно осно-
вания да се предполага, че в някое помещение
или лице се намират имущества, предмети,
книжа или компютърни информационни сис-
теми, в които се съдържат компютърни инфор-
мационни данни, които могат да имат значение
за производството по този закон.
Чл. 19. Комисията и директорите на терито-
риалните дирекции могат да поискат от съда
разкриването на банковата тайна и тайната по
чл. 71 и чл. 133 от Закона за публичното пред-
лагане на ценни книжа, когато това е необходи-
мо за целите на този закон.
Чл. 20. Длъжностни лица, на които в кръга
на службата им станат известни обстоятелства
относно придобиването пряко или косвено на
имущество от престъпна дейност, са длъжни да
съобщят за това на органите по чл. 12, ал. 9 и да
им предоставят сведенията, с които разполагат.
Г л а в а  ч е т в ъ р т а
УСЛОВИЯ И РЕД ЗА НАЛАГАНЕ НА ОБЕЗ-
ПЕЧИТЕЛНИ МЕРКИ И ОТНЕМАНЕ В ПОЛ-
ЗА НА ДЪРЖАВАТА НА ИМУЩЕСТВО, ПРИ-
ДОБИТО ОТ ПРЕСТЪПНА ДЕЙНОСТ
Раздел I
Обезпечителни мерки
Чл. 21. (1) Органите на досъдебното произ-
водство уведомяват незабавно директорите на
съответните териториални дирекции за всеки
случай на започнало наказателно преследване
за престъпление по чл. 3, ал. 1. В уведомление-
то се посочват лицето, срещу което е започнало
наказателно преследване, престъплението и
периодът на престъпна дейност, както и цялата
информация за имуществото на лицето, с която
те разполагат.
(2) Органите на досъдебното производство
са длъжни да уведомят директорите на съот-
ветните териториални дирекции и при наличи-
ето на предпоставките по чл. 3, ал. 2.
Чл. 22. (1) Директорът на съответната тери-
ториална дирекция изготвя доклад до комиси-
ята за постъпило уведомление по чл. 21, ал. 1
или 2. Въз основа на доклада комисията прави
мотивирано и подкрепено с доказателства по
този закон искане за налагане на обезпечител-
ни мерки пред окръжния съд по постоянния
адрес на лицето, съответно по адреса на седали-
щето на юридическото лице, а в случаите, кога-
то в имуществото е включен недвижим имот—
по местонахождението на имота.
(2) Съдът налага обезпечителни мерки при
условията и по реда на Гражданския процесуа-
лен кодекс.
(3) При опасност от разпиляване, унищожа-
ване, укриване или разпореждане с имущество-
то, придобито от престъпна дейност, по искане
на органите по чл. 12, ал. 9 съдът може да раз-
пореди запечатване на помещения, оборудва-
не, превозни средства и други, в които се съхра-
нява това имущество.
Чл. 23. (1) Съдът се произнася в деня на пос-
тъпване на искането с определение, с което
допуска или отказва налагането на обезпечи-
телната мярка. Определението, с което се до-
пуска обезпечението, подлежи на незабавно
изпълнение.
(2) Определението на съда, с което се допуска
или отказва налагането на обезпечителна мярка,
подлежи на въззивно и касационно обжалване.
(3) Мярката по ал. 1 обхваща лихвите и при-
добиването на други граждански плодове от
имуществото, върху което е наложена.
(4) Съдът може да разреши извършване на
плащане или на други разпоредителни дейст-
вия с имущество, върху което са наложени обез-
печителни мерки по този закон, когато това е
необходимо за:
1. лечение или други неотложни хуманитар-
ни нужди на лицето, върху чието имущество са
наложени обезпечителни мерки, или на член
на неговото семейство;
2. плащане на издръжка;
3. плащане на публичноправни задължения
към държавата;
4. плащане на възнаграждения за положен
труд;
5. задължително социално и здравно осигу-
ряване;
6. заплащане на разноски, необходими за за-
пазването и поддръжката на имуществото, вър-
ху което са наложени обезпечителни мерки;