Държавен вестник, бр. 71, 2003 г., стр. 38

С Т Р .  38
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  71
Приложение № 10
към чл. 90, т. 9
КНИГА
за проведените свиждания и получените
вещи и хранителни продукти
№
Дата
Име,
ЕГН Име, през- Цел на Получе- На какво
по
и
презиме,
на
име, фа-
посе-
ни ве-
основа-
ред
час
фамилия
лице-
милия и
щение-
щи и
ние и
на за-
то
връзка
то
храни-
кой е
държано-
на посе-
телни
разре-
то лице
тителя
про-
шил
със за-
дукти
свижда-
държано-
нето
то лице
Приложение № 11
към чл. 90, т. 12
АЗБУЧНИК
на задържани лица
№
Име, презиме
Страница, номер на заповедта
по
и фамилия
за задържане и дата по спе-
ред/
и ЕГН
циалния регистър за завежда-
дата
не на заповедите за задържане
46066
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 8063
от 31 юли 2003 г.
по административно дело № 2654 от 2003 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Светла Петкова, и членове: Пана-
йот Генков, Галина Христова, Здравка Шумен-
ска, Татяна Хинова, при участието на секретар-
протоколиста Нина Спасова разгледа админист-
ративно дело № 2654 по описа на Върховния ад-
министративен съд—петчленен състав, за 2003 г.,
докладвано от съдията Здравка Шуменска.
Производството е по реда на чл. 23, във връз-
ка с чл. 5, т. 1 от Закона за Върховния админис-
тративен съд.
Образувано е по жалба на Динко Петков
Петков в качеството му на управител на Фон-
дация “Асоциация за европейска интеграция и
права на човека”, чрез процесуалните є пред-
ставители адв. Михаил Екимджиев и адв. Кати-
на Бончева, срещу Инструкция № 1 от 10.I.2002 г.
на Надзорния съвет на Националния осигури-
телен институт за условията и реда за разходва-
не на средствата от бюджета на държавното
обществено осигуряване, определени като па-
рични помощи за профилактика и рехабилита-
ция (обн., ДВ, бр. 13/2002 г.; изм., ДВ, бр. 118/
2002 г.). В жалбата се навеждат доводи за ни-
щожност на обжалвания акт поради издаване-
то му от орган, който, освен че няма материал-
на компетентност за това, но не съществува в
правния мир и това е председателят на Нацио-
налния осигурителен институт. В разпоредбата
на чл. 34 от Кодекса за задължителното общес-
твено осигуряване са посочени кои са органите
за неговото управление и това са Надзорният
съвет, управителят и подуправителят му. Освен
това правната норма, а именно чл. 17 от Закона
за бюджета на държавното обществено осигу-
ряване за 2002 г., която е посочена като правно
основание за издаването на този акт, делегира
правомощие за това само на Надзорния съвет
на Националния осигурителен институт. Спо-
ред жалбоподателя при издаването на обжал-
ваната инструкция са допуснати и съществени
нарушения на административнопроизводстве-
ните правила и по-конкретно нарушена е нор-
мата на чл. 3, ал. 3 от Закона за защита, рехаби-
литация и социална интеграция на инвалидите.
С нея е създадено специално законово изисква-
не, според което приемането на нормативни
актове, които се отнасят до хора с увреждания,
да става след предварително становище на На-
ционалния съвет по рехабилитация и социална
интеграция. След като такова становище не е
взето, интересите на хората с увреждания се
явяват незащитени от този специализиран ор-
ган. Жалбоподателят излага и доводи за неза-
коносъобразност на разпоредбата на чл. 2 от
Инструкция № 1 от 10.I.2002 г. на НС на НОИ
(обн., ДВ, бр. 13/2002 г.; изм., ДВ, бр. 118/2002 г.).
В нея са изброени лицата, които имат право на
парични помощи за профилактика и рехабили-
тация, като чрез ал. 1, т. 4, буква “в” от нея от
кръга на тези правоимащи са изключени хора-
та с дефинитивни състояния, които нямат въз-
можност за пълно или частично възстановява-
не на работоспособността и инвалидността им
е определена пожизнено. Според жалбоподате-
ля посочената разпоредба представлява юри-
дически израз на фактическата абдикация на
държавата от нейните конституционни задъл-
жения, като се стига до противоречие с разпо-
редбите на чл. 51, ал. 1 и на чл. 51, ал. 3 от Кон-
ституцията на Република България, според ко-
ито гражданите имат право на обществено оси-
гуряване и социално подпомагане, а лицата с
физически и психически увреждания се нами-
рат под особена закрила на държавата и общес-
твото. Съдържанието на тази разпоредба пред-
поставя разглеждането на “рехабилитацията”
единствено като средство за възстановяване на
работоспособността, а не като средство за пос-
тигане и запазване на оптимално физическо и
психическо, интелектуално и социално равни-
ще на дейност. По този начин се стига и до