Държавен вестник, бр. 20, 2007 г., стр. 25

Б Р О Й  20
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  25
налични средства и представлява финансов план
за разходването им. Съдържанието му не може
да се свърже с традиционното определение за
закон. Поради това, за да бъде определен сми-
сълът на оспорените текстове, трябва да се
държи сметка за общата уредба на здравното
осигуряване и свързаните с него обществени
отношения. Или по друг начин казано, след като
бюджетът на касата на основание чл. 29 от За-
кона за здравното осигуряване е елемент от сис-
темата на осигуряването и здравната помощ,
тълкуването, което му се дава, трябва да държи
сметка за другите елементи от нея.
 Това налага да се обсъди съдържанието на
общите принципи и цели, заложени в Закона за
здравното осигуряване, чиято функция е бюдже-
тът на касата за 2007 г. и по-точно чл. 4. Съдър-
жанието на посочената разпоредба гарантира
свободен достъп на осигурените лица до меди-
цинска помощ чрез определен по вид, обхват и
обем пакет от здравни помощи, както и избор на
изпълнител, договорил се с касата. Граматично-
то тълкуване на текста води до извода, че обхва-
тът и обемът трябва да бъдат определени, т. е.
не са неограничени. Прилагателното “опреде-
лен” показва дадено, определена мяра. Ако цел-
та на закона е достъпът до здравните нужди да
бъде неограничен, подчиненото изречение “чрез
определени по вид, обхват и обем пакет от здрав-
ни дейности” би било излишно.
III. Така изяснено съдържанието на Консти-
туцията и съпоставено с оспорените разпоред-
би на Закона за бюджета на касата, тълкуван в
контекста на Закона за здравното осигуряване,
води до извода, че разпоредбите не са противо-
конституционни.
На първо място, законът не отрича посоче-
ните в чл. 52, ал. 1 принципи на здравното оси-
гуряване и, общо казано, здравната помощ в
различните є варианти. На второ място, при
преценка на който и да е закон за бюджета тряб-
ва да се има предвид, че той е отражение на
икономическото състояние на държавата. Вся-
ка отмяна на бюджетен закон ще има за после-
дица промяна на параметрите на приходната
или разходната му част, които са плод на управ-
ленски решения и не могат да се контролират
от съда. На трето място, законът има общо
прилагане и не се отнася само за определена
категория болни и дейности.
В юридически смисъл равенството означа-
ва, че към едни и същи лица, равни от правна
гледна точка на действащото право, с оглед
целите на правното регулиране законът се об-
ръща еднакво. Няма разпоредба в осигурител-
ния закон, която да третира по различен начин
нуждаещите се от здравна помощ лица. Тъкмо
напротив—чл. 5, т. 5 от Закона за здравното оси-
гуряване прогласява равнопоставеност при полз-
ването на медицинската помощ. Не може да е
аргумент за противоконституционност на зако-
на, че това правило се нарушава.
 В заключение: по принцип социалните пра-
ва се реализират трудно и в зависимост от това,
как държавата изпълнява задълженията си да
организира здравното осигуряване, което обез-
печава здравното обслужване и лечебната по-
мощ, поведението є ще е похвално или укори-
мо, ако не прави това.
Практиката на съда по повод оспорване на
бюджетни закони естествено изисква да същес-
твува предвидимост и стабилност, т. е. съдът да
се съобразява с предните си решения. Така с
решение по к.д. № 13 от 1995 г. Конституцион-
ният съд е обявил отказа на Народното събра-
ние да включи в Закона за държавния бюджет
за 1995 г. на самостоятелен ред (позиция) бю-
джета на Висшия съдебен съвет за противокон-
ституционен.
Решението е неотносимо към настоящия
случай, тъй като, както е казано в мотивите му,
отмяната е провокирана от факта, че не са пре-
ведени суми за конституционно предвиден ор-
ган, какъвто според чл. 130 от Конституцията е
съветът.
Поради изложеното по-горе искането не
трябва да бъде уважено.
IV. Доводът на Лекарския съюз, че чл. 4 и 5
от Закона за бюджета на касата не кореспон-
дират с въведените в Закона за здравното оси-
гуряване принципи за максимален достъп до
медицинска помощ и равенство при получа-
ването є, е неоснователен. Отговор на това
възражение срещу закона виж в раздел III от
решението.
Оспорените разпоредби не противоречат и
на чл. 19, ал. 2 от Конституцията. Като нача-
ло трябва да се отбележи, че за разлика от
бюджета на касата за 2006 г., който съдържа
разпоредби само относно приходната и раз-
ходната му част и размера на осигурителната
вноска, законът за бюджета за 2007 г. в чл. 4
и 5 определя касата като орган, който адми-
нистрира бюджета. В края на 2006 г. Върхов-
ният административен съд, за което ще стане
дума по-долу, е отменил действащия Нацио-
нален рамков договор в частта му, с която се
определя обемът и методиката на заплащане
на видовете медицинска помощ. Дали този
факт е причината за допълнителното адми-
нистративно натоварване на касата, е без зна-
чение, тъй като по същество са оспорени за-
конови разпоредби, по които трябва да бъде
взето становище.
 Касата е юридическо лице, създадено със
специален закон. За нея няма предвидени гра-
ници за платежоспособност, правила за преоб-
разуване, прекратяване, ликвидация и обявява-
не в несъстоятелност, не може да притежава
акции в лечебни заведения. Тя не реализира
печалба, а извършва дейност по осъществяване
на здравното осигуряване и определяне на ме-
дицинската помощ в рамките на събраните суми