Държавен вестник, бр. 102, 2002 г., стр. 6

С Т Р .  6
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  102
Следва да се има предвид, че арбитражното
решение се отличава съществено от решения-
та, постановени от държавните съдилища. То
се издава от недържавен орган и затова всеки
законодател подхожда към него специфично.
Макар чл. 47 ЗМТА да изброява основанията
за отмяна, както това прави чл. 231 ГПК, то до
§ 1 ЗИДЗМТА отмяната ставаше с иск, предя-
вен пред Софийския градски съд. Според Жив-
ко Сталев (цит. съч., стр. 679) именно поради
това, че арбитражното решение е частен, а не
държавен акт, “неговата отмяна става по ис-
ков ред, а не чрез обжалване или извънредни-
те способи за отмяна срещу влезли в сила съ-
дебни решения”. Така е според Сталев, защото
“въпросите, които отмяната на арбитражното
решение поставя, са деликатни и изискват
контрол по въззивен и касационен ред”
(цит. съч., стр. 680).
По тези съображения и законодателства на
редица европейски страни—членки и асоции-
рани на Европейския съюз, предвиждат дву-
инстанционно производство за отмяната на
арбитражните решения, което осигурява кон-
трола на техните върховни съдилища (така
например чл. 75 от английския Закон за ар-
битража, чл. 831 и 840 от италианския Граж-
данскопроцесуален кодекс, чл. 1062 и 1065 от
Гражданскопроцесуалния кодекс на ФРГ,
чл. 1482 на френския Гражданскопроцесуален
кодекс, румънския Гражданскопроцесуален
кодекс). Единствено швейцарският Федера-
лен закон за международно частно право от
18 декември 1987 г. (чл. 191, ал. 1) предвижда
отмяната на арбитражните решения по меж-
дународни дела да става от Федералния съд.
Приетото двустепенно производство от стра-
ните—членки на Европейския съюз, отгова-
ря на изискванията за по-съвършена съдебна
защита и по-добро правораздаване.
По действащото наше право няма прецедент,
който да приема едноинстанционно исково
производство по граждански дела. За да не на-
рушава правото на защита и контрол над съ-
дебните актове и измененията на НПК (ДВ,
бр. 70 от 1999 г.) с § 14 (чл. 23, ал. 4) свалиха
разглеждането на наказателните дела за лица
със съдебен имунитет и министрите пред Со-
фийския градски съд.
2. Изложените противоречия на § 1 ЗИД-
ЗМТА с Конституцията налагат да бъдат обя-
вени за противоконституционни както разпо-
редбите на § 2 ЗИДЗМТА, така и изцяло пре-
ходната разпоредба на § 3 от същия закон, тъй
като те са свързани и обусловени от разглеж-
даните текстове, които според мен противо-
речат на Конституцията.
Конституционен съдия: В. Гоцев
59436
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ
РЕШЕНИЕ № 672
ОТ 22 ОКТОМВРИ 2002 Г.
за предоставяне на концесия върху част от
крайбрежната плажна ивица—морски плаж
“Бяла—Карадере”, община Бяла, област Варна
На основание чл. 4, ал. 1, т. 2, чл. 6, ал. 1 и
чл. 7 във връзка с чл. 6, ал. 3 и чл. 8, ал. 1 и 2 от
Закона за концесиите
МИНИСТЕРСКИЯТ СЪВЕТ
Р Е Ш И :
1. Предоставя концесия с предмет особено
право на ползване върху морски плаж “Бяла—
Карадере”, община Бяла, област Варна—част
от крайбрежната плажна ивица—изключител-
на държавна собственост, включително приле-
жащата инфраструктура и принадлежности—
елементи от обекта.
1.1. Определя обща концесионна територия
в размер 121 924 кв. м с дължина на бреговата
линия 3350 м и средна широчина 36 м при гра-
ници съгласно Акт за изключителна държавна
собственост № 680 от 15 октомври 2001 г., опре-
делени с координатите на точки по чупките на
границата на плажа в координатна система
“1970 г.” с номера от 1 до 95: на изток—брегова-
та линия на Черно море, определена при засне-
мането с точки от № 1 до № 24 включително; на
юг—скалист бряг, определен при заснемането
с точки № 24 и № 25; на запад—широколистни
гори, обривист бряг и ливади, определени при
заснемането с точки от № 25 до № 82 включи-
телно; на север—скалист бряг, определен при
заснемането с точки от № 82 до № 95 и № 1.
1.2. Морският плаж е предназначен за рекре-
ационни дейности.
2. Определя срок на концесията не по-малко
от 10 и не повече от 20 години.
3. Начинът за определяне на концесионера е
неприсъствен конкурс.
4. Определя паричен депозит за участие в
конкурса в размер 350 лв. Депозитът се внася по
банкова сметка на Министерството на регионал-
ното развитие и благоустройството № 5000166330,
банков код 66196611, в Българската народна бан-
ка—Централно управление, най-късно до изти-
чането на крайния срок за подаване на заявле-
нията за участие в конкурса.
5. Определя основните права и задължения
по концесията, както следва:
5.1. Основни права на концесионера:
5.1.1. да ползва концесионната територия—
морския плаж по т. 1—за рекреационни цели;
5.1.2. да обозначи концесионната територия
и да постави трайна граница на двете є страни,
които да я отграничат от съседните територии,
като осигури свободен достъп до нея;