Държавен вестник, бр. 23, 2018 г., стр. 228

СТР.  228	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  23
в способността си да зачита или да отговори на 
широкия диапазон от идеи, емоции и поведения 
от страна на другите.
в) умерено изразена поведенческа дисфункция:
личност:
Чувството за уникалност не е ясно дифе­
ренцирано; колеблив и непоследователен при 
актуализирането на личния си опит. Прекалено 
е зависим от другите в определянето на собстве­
ната идентичност, а очертаването на границите 
с тях в известна степен е компрометирано. 
Самочувствието е уязвимо, контролирано от 
прекалено силната чувствителност към външна 
оценка, с желание за одобрение и възхищение 
от други хора. Усещане за непълноценност или 
малоценност, със завишена или снижена само­
оценка. Емоционалната регулация се контролира 
от наличието на други специфични начини и/
или успехи в ситуации, осигуряващи външна по­
ложителна оценка. Заплахата за самочувствието 
може лесно да породи силни емоции като гняв 
и срам. В повечето случаи поставените лични 
цели са по-скоро средство за получаване на 
външно одобрение, отколкото да са определени 
самостоятелно. Това може да доведе до липса 
на съгласуваност и/или стабилност във функ­
ционирането. 
Личните стандарти може да са неоправдано 
завишени (напр. необходимостта да се преживява 
като специален или да се харесва и да угажда 
на другите) или твърде занижени (напр. не са в 
съответствие с преобладаващите социални цен­
ности). Изпълнението на тези стандарти може 
да се компрометира от липсата на чувство за 
автентичност. Отклоненията в компетентностите 
и способностите може да се отразят върху въ­
трешните преживявания.
междуличностни отношения:
Компрометирана способност да обмисля ал­
тернативни перспективи във взаимоотношенията; 
свръхнастроен към жизнения опит на другите, 
но само за тези аспекти, имащи отношение към 
неговата собствена значимост. Като цяло не 
разпознава или е безучастен относно ефекта, 
който собственото поведение оказва върху дру­
гите, или нереалистично преценява този ефект 
за самия себе си. Има капацитет и желание да 
формира отношения, но връзките могат да са 
повърхностни и ограничени, главно за да под­
държа и саморегулацията, и самочувствието 
си. Компрометирана способност да отговаря 
адекватно на очакванията на другите, дори 
напротив – има нереалистичното очакване, че 
е обаятелен за тях и те напълно го разбират. 
Не е склонен да вижда взаимоотношенията с 
останалите в реципрочни условия, сътрудничи 
си с тях предимно за лична изгода.
г) силно изразена поведенческа дисфункция:
личност:
Осъзнава неясно уникалността на своите 
лични качества, проявява обърканост или не 
вижда приемственост в личния си опит. Има 
неустойчиво чувство за самостоятелност/структу­
рираност; може да изпитва липса на идентичност 
или вътрешна празнота. Границите с околните 
са слаби или ригидни. Свръхидентификация с 
другите (до голяма степен променя очевидни 
аспекти от своята личност така, че да изглежда 
повече като другите) или прекалено подчертава 
независимостта си от тях, или се колебае меж­
ду двете. Има неустойчива обща представа за 
собственото „аз“, лесно се повлиява от събития 
и обстоятелства, като показва липса на съгласу­
ваност. Не може да изгради самооценката си с 
нюанси: може да се мрази или да се възхвалява, 
или да преживява нелогична и нереалистична 
комбинация от двете. Бързо променя емоциите си 
или преживява хронично, непоколебимо чувство 
на отчаяние. Изпитва трудности при създаване и/
или постигане на личните си цели. Вътрешните 
стандарти за поведение са неясни, противоречиви 
и/или много подробни. Животът се изживява 
като безсмислен или опасен. Способността да се 
обмислят и да се разбират собствените психични 
процеси е компрометирана.
междуличностни отношения:
Способността да се възприемат и разбират 
мислите, чувствата и поведението на другите 
хора е значително ограничена. Може да разли­
чава само твърде специфични аспекти от опита 
на другите, конкретно – уязвимост и страдание, 
а собствените деструктивни подтици често са 
приписвани на другите. Обикновено не може да 
обмисля и приема алтернативните гледни точки 
или се чувства застрашен от различната перс­
пектива. Не познава или се обърква при опита 
си да открие причинно-следствената връзка в 
социални ситуации, включително и за въздейст­
вието на собствените действия върху другите. 
Взаимоотношенията се основават на силна вяра 
в абсолютната необходимост за близост с друг(и) 
и/или на очакване за нестабилност, изоставяне, 
и/или насилие. Преживяванията за близост с 
други лица са нестабилни, редуват се страхът 
от отхвърляне и отчаяното желание за връзка. 
Взаимността е незначима: преценява околните 
предимно по отношение на тяхното влияние 
(негативно или позитивно) върху собственото 
„аз“; съсредоточава се върху това, което те му 
предлагат (дали е негативно или позитивно). 
Усилията за коопериране често са нарушени в 
резултат на възприемането на обиди от страна 
на другите.
д) крайна степен на поведенческа дисфункция:
личност:
На практика липсват осъзнаването на собст­
вената уникалност, както и някакво съзнание 
за последователност в личния опит и история. 
Чувството за самостоятелност и структурира­
ност също отсъства или е организирано около 
убежденията за преследване отвън. Границите с 
другите хора са объркани или липсват. Понятието 
за собствена личност е дифузно, със склонност за 
значителни изкривявания в самооценката. Наме­
ренията на другите може да не бъдат разпознати 
и/или се възприемат като насочени срещу него. 
Омразата и агресията може да са доминиращи 
в афекта, неоснователни са, често се отричат и 
проектират върху другите. Разграничаването на 
мисли от действия е влошено до такава степен, 
че способността за набелязване на цели е силно 
компрометирана; целите често са нереалистични 
и осъществяването им е непоследователно. Въ­
трешните стандарти за поведение на практика