Държавен вестник, бр. 48, 2003 г., стр. 16

С Т Р .  16
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  48
2. Ако държава страна, поставяща екстради-
цията в зависимост от съществуването на дого-
вор за екстрадиция, получи искане за екстради-
ция от друга държава страна, с която тя не е
свързана чрез такъв договор, замолената дър-
жава страна може по своя преценка да смята
конвенцията като правно основание за екстра-
диция за посочените в чл. 3 престъпления. Екс-
традицията е зависима от другите условия, пред-
видени в законодателството на помолената
държава страна.
3. Държавите страни, които не поставят екс-
традицията в зависимост от съществуването на
договор, признават посочените в чл. 3 престъп-
ления като случаи на екстрадиция в условията,
предвидени от правото на замолената държава.
4. С цел осъществяване на екстрадиция меж-
ду държавите страни посочените в чл. 3 прес-
тъпления при необходимост могат да се смятат
извършени както на мястото на извършването,
така и на мястото, което е в обсега на
юрисдикцията на държавата страна, искаща ек-
страдицията.
5. Държава страна, получила повече от едно
искане за екстрадиция от държави, установили
юрисдикция съгласно разпоредбите на чл. 7, и
която реши да не предприема преследване, се
съобразява при избора на държава, към която
трябва да екстрадира извършителя или предпо-
лагаемия извършител на престъплението, с
интересите и отговорностите на държавата стра-
на, под чието знаме плава корабът в момента
на извършване на престъплението.
6. При разглеждане на искане за екстради-
ция на предполагаем престъпник, представе-
но по силата на конвенцията, замолената дър-
жава взема предвид дали са засегнати правата
на лицето, предвидени в ал. 3 на чл. 7, в моле-
щата държава.
7. По отношение на определените в конвен-
цията престъпления разпоредбите на всички
договори и споразумения за екстрадиция, дейст-
ващи между държавите страни, се изменят до-
колкото са несъвместими с конвенцията.
Член 12
1. Държавите страни си сътрудничат в най-
голяма степен по наказателната процедура,
свързана с посочените в чл. 3 престъпления,
включително и при получаването на доказател-
ствата, с които разполагат и които са необходи-
ми за целите на процедурата.
2. Държавите страни изпълняват задълже-
нията си по силата на ал. 1 в съответствие с
всеки договор за правна помощ, който може да
съществува между тях. При отсъствие на такъв
договор държавите страни си сътрудничат съг-
ласно националното си законодателство.
Член 13
1. Държавите страни си сътрудничат за пре-
дотвратяване на посочените в чл. 3 престъпле-
ния, като:
а) вземат всички възможни мерки за пре-
дотвратяване на подготовката за извършване
на престъпления в съответните им територии
или извън тези територии;
b) обменят информация в съответствие с раз-
поредбите на своето национално законодател-
ство и като съгласуват считаните за подходящи
административни и други мерки, за предотвра-
тяване извършването на посочените в чл. 3
престъпления.
2. При забавяне или прекъсване на пътува-
нето на кораб поради извършване на посочено
в чл. 3 престъпление всяка държава страна, на
чиято територия се намират корабът, пътници-
те или екипажът, трябва да направи всичко
възможно, за да избегне неправомерното задър-
жане или забавяне на кораба, пътниците, еки-
пажа или товара му.
Член 14
Всяка държава страна, имаща основание да
смята, че ще бъде извършено посочено в чл. 3
престъпление, предоставя във възможно най-
кратък срок съгласно националното си законо-
дателство всички притежавани и имащи отно-
шения към случая сведения на държавите, ко-
ито според нея би трябвало да са установили
юрисдикция съгласно чл. 6.
Член 15
1. Всяка държава страна съобщава на Гене-
ралния секретар във възможно най-кратък срок
съгласно своето национално законодателство
всички отнасящи се до случая сведения, с които
разполага във връзка със:
а) обстоятелствата, при които е извършено
престъплението;
b) предприетите действия съгласно чл. 13,
ал. 2;
c) мерките, взети по отношение на извърши-
теля или предполагаемия извършител на прес-
тъплението, и по-специално за резултатите от
всяка процедура за екстрадиция или друга съ-
дебна процедура.
2. Държавата страна, където е започнато
наказателно производство срещу предполагае-
мия извършител на престъплението, в съответ-
ствие с националното си законодателство съ-
общава на Генералния секретар за окончател-
ния резултат.
3. Сведенията, предадени съгласно ал. 1 и 2,
се изпращат от Генералния секретар до всички
държави страни, до членовете на Международ-
ната морска организация (наречена по-нататък
“Организацията”), до другите заинтересовани
държави и до специализираните международ-
ни междуправителствени организации.
Член 16
1. Всеки спор между две или повече държави
страни относно тълкуването или прилагането на
конвенцията, който не може да бъде разрешен
чрез преговори в разумен срок, се представя на
арбитраж по искане на едната от тях. Ако в срок