Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 77

Б Р О Й  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  77
Възстановимост на балансовата стойност
9. Предприятието следва да преразглежда ба-
лансовата стойност на дълготрайните материал-
ни активи и да определи тяхната възстановима
стойност. Когато от актива не се очакват никакви
икономически изгоди, той следва да бъде отписан.
Компенсации за обезценка или загуба на от-
делни дълготрайни материални активи
10.1. Получената от трети страни парична или
непарична компенсация за отделен дълготраен ма-
териален актив, който е бил повреден, загубен, уни-
щожен и пр., се отчита като приход, а направените
разходи за отстраняване на щетите—като разход.
10.2. Когато в резултат на направените разходи
за отстраняване на щетите се очаква по-висока
ефективност от стандартната за този актив, пре-
вишението на направените разходи над получени-
те приходи се отчита като увеличение на отчетна-
та стойност на актива.
Отписване на дълготрайни материални активи
11.1. Дълготраен материален актив се отписва
от баланса при продажба или когато активът окон-
чателно бъде изведен от употреба и след отписва-
нето му не се очакват никакви други икономичес-
ки изгоди.
11.2. Печалбите или загубите от отписването
на дълготраен материален актив се отчитат, как-
то следва, при:
а) продажба—разликата между нетния приход
от продажбата и балансовата стойност се отчита
като печалба или загуба;
б) замяна с други активи—не се отчита печалба
или загуба, освен ако това е предвидено в друг
счетоводен стандарт;
в) трансформиране в стока с цел последваща
продажба—по балансова стойност, освен ако е
предвидено с друг счетоводен стандарт да се из-
ползва оценка, различна от балансовата стойност;
г) трансформиране в инвестиция—разликата
между справедливата стойност на инвестицията и
балансовата стойност на актива се отчита като
разсрочен финансов приход или разход за срока на
инвестицията, но не повече от 5 години, или в съ-
ответствие с друг счетоводен стандарт, регламен-
тиращ такъв вид трансформация.
11.3. Не е налице отписване на дълготрайни
материални активи, когато се извеждат временно
от употреба—за ремонтиране, за подобрения, за
консервиране и т.н. Разходите за консервиране
(извеждане от употреба за определен период и
последващо въвеждане в употреба) се отчитат като
текущи разходи за периода, през който са възник-
нали. В края на всеки отчетен период предприяти-
ето проверява временно изведените дълготрайни
материални активи за обезценка по реда на НСС
36—Обезценка на активи.
11.4. При отписване на преоценяван дълготра-
ен материален актив резервът от последващи оцен-
ки, създаден за него, се отчита като неразпределе-
на печалба.
Оповестяване
12. В годишните финансови отчети на предпри-
ятията трябва да се съдържа следната информа-
ция относно отчитането на дълготрайните мате-
риални активи:
а) възприетата от предприятието счетоводна
политика относно дълготрайните материални ак-
тиви, като се посочват:
—възприетият подход при класифициране на
материалните активи като дълготрайни, включи-
телно и възприетият стойностен праг на същест-
веност, под който материалните активи, незави-
симо от факта, че са дълготрайни, се отчитат като
текущ разход при придобиването им;
—възприетият подход при определяне на пър-
воначалната оценка на дълготрайните материал-
ни активи;
—възприетият подход за класифициране на
последващите разходи по дълготрайните матери-
ални активи като разходи за увеличаване на ба-
лансовата стойност на активите или като текущи
разходи за дейността;
—възприетият подход при оценката на дългот-
райните материални активи след първоначалното
им признаване;
—възприетият подход за отчитане при времен-
ното извеждане от употреба на дълготрайните
материални активи;
—други—по усмотрение на предприятието.
б) балансовата стойност към началото и края
на отчетния период на дълготрайните материални
активи по отделни групи активи, като се посочват:
—придобиванията през периода—по видове;
—отписванията през периода—по видове;
—увеличенията в балансовата стойност на
вече придобити дълготрайни материални акти-
ви—по видове;
—намаленията в балансовата стойност на вече
придобити дълготрайни материални активи—по
видове;
в) балансовата стойност на дълготрайните ма-
териални активи с ограничения върху правото на
собственост—по групи активи;
г) сумата на поетите ангажименти за придоби-
ване на дълготрайните материални активи, вклю-
чително размерът на авансовите плащания;
д) стойността на ползваните в дейността дъл-
готрайни материални активи—чужда собственост;
е) балансовата стойност на дълготрайните ма-
териални активи, които временно са изведени от
употреба;
ж) отчетната стойност на напълно амортизи-
раните дълготрайни материални активи—по гру-
пи активи.
НСС 17—ЛИЗИНГ
Цел
НСС 17 определя начина за отчитане и оповес-
тяване на лизинговите договори.
Обхват
1. Този стандарт се прилага при отчитане на
всички лизингови договори, с изключение на:
а) лизинговите договори за проучване и ек-
сплоатация на природни ресурси, като нефт, газ,
дървесина, метали и други минерални ресурси;
б) лизинговите договори за продукти, като ки-
нофилми, видеозаписи, пиеси, ръкописи, патенти
и авторски права.
Определения
2. В този стандарт се използват определения
със следното значение: