Държавен вестник, бр. 96, 2000 г., стр. 9

Б Р О Й  96
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  9
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 6795
от 9 ноември 2000 г.
по административно дело № 2717 от 2000 г.
Върховният административен съд в състав:
председател—Светла Петкова, и членове: Иван
Трендафилов, Цветанка Табанджова, Йордан
Златарев, Соня Янкулова, при участието на сек-
ретар-протоколиста Рени Алексиева разгледа в
съдебно заседание на 12 септември 2000 г. ад-
министративно дело № 2717 от 2000 г., доклад-
вано от председателя Светла Петкова.
Производството пред Върховния админист-
ративен съд—петчленен състав, е на основание
чл. 125, ал. 2 от Конституцията на Република
България и чл. 5, т. 1 във връзка с чл. 23 от За-
кона за Върховния административен съд.
Образувано е по жалба на Българска асоци-
ация “Гражданско общество и правни инициа-
тиви”, подадена чрез пълномощника є адвокат
проф. д-р Емилия Къндева-Спиридонова, сре-
щу разпоредбите на чл. 1, ал. 1, чл. 3, чл. 4, ал. 1,
чл. 5, ал.1 и чл. 14 от Наредбата за единните
държавни изисквания за придобиване на висше
образование по специалността “Право” и про-
фесионална квалификация “юрист”, приета с
Постановление № 75 на Министерския съвет от
5 април 1996 г. (ДВ, бр. 31 от 1996 г.). С жалбата
се поддържа, че атакуваните разпоредби на
наредбата противоречат на целта на Закона за
висшето образование и на конкретни матери-
ално-правни норми от с.з., като се сочат чл. 5,
6, чл. 7, ал. 1, чл. 17, ал. 2, чл. 25, 26 и чл. 42,
ал. 7. Според становището на жалбоподателя с
обжалваната наредба незаконосъобразно се въ-
вежда изискването висше образование по спе-
циалност “Право” да се придобива в юридичес-
ки факултети на висшите училища, с което счи-
та, че произволно се стеснява и изопачава сми-
сълът на закона. Същият основава разбиране-
то си на чл. 5, 6 и чл. 7, ал. 1 от глава първа
Общи положения на Закона за висшето образо-
вание (ЗВО), където е посочено, че висше обра-
зование се придобива във висши училища, съз-
дадени по ред, определен със закон. Твърди, че
включените в структурата на висшите училища
факултети имат само организационни функции
за обединяване на катедри, организиране на ака-
демичния състав и на преподавателската дей-
ност и поддържане на активни международни
контакти, но законодателят не им е предоста-
вил функции по осигуряване обучението на сту-
дентите и придобиване на висше образование
по съответните специалности. С жалбата се иска
частична отмяна на Наредбата за единните
държавни изисквания за придобиване на висше
образование по специалността “Право” и про-
фесионална квалификация “юрист”, като от
текстовете на чл. 1, ал. 1, чл. 4, ал. 1, чл. 5, ал. 1
и чл. 14 да отпаднат изразите “в юридически
факултет” и “в чиито юридически факултети” и
вместо тях в чл. 5, ал. 1 и чл. 4, ал. 1 да се заме-
нят с израза “по специалност право”. Жалбопо-
дателят моли също да се отмени изцяло чл. 3 на
наредбата, с който се въвежда забрана за висши-
те училища да издават дипломи по чл. 7 от Зако-
на за висшето образование на студентите и док-
торантите, приети над утвърдения от Министер-
ския съвет брой, както и да се приемат студенти
и докторанти за следващата учебна година.
Министерският съвет—ответник по делото,
чрез процесуалния представител главен юрис-
консулт Цв. Василев изразява становище за
неоснователност на доводите на жалбоподате-
ля за незаконосъобразност на подзаконовия
нормативен акт в обжалваната му част и моли
да се отхвърли жалбата.
В производството пред петчленния състав
на Върховния административен съд по реда на
чл. 21 ЗВАС са встъпили като заинтересувани
страни Министерството на образованието и
науката, Министерството на правосъдието,
Варненският свободен университет “Чернори-
зец Храбър”, Бургаският свободен университет,
Русенският университет “Ангел Кънчев” и
Великотърновският университет “Св. св. Кирил
и Методий”. В писмените становища на МОН и
МП са развити съображения за законосъобраз-
ност на обжалваната наредба. От страна на заин-
тересуваните университети са постъпили стано-
вища в подкрепа на доводите на жалбоподателя.
Върховният административен съд—петчле-
нен състав, прецени предпоставките за допус-
тимост и основателност на подадената жалба и
за да се произнесе, съобрази:
Жалбоподателят Българска асоциация
“Гражданско общество и правни инициативи”
е регистрирана като сдружение с нестопанска
цел с решение на Софийския градски съд от
7.VI.1996 г. по гр. д. № 8537/96. С жалбата се
оспорва законосъобразността на издадената от
Министерския съвет Наредба за единните дър-
жавни изисквания за придобиване на висше
образование по специалността “Право” и про-
фесионална квалификация “юрист”, приета с
ПМС № 75 от 1996 г., която съгласно чл. 6, т. 1
и чл. 7, ал. 2 ЗНА е подзаконов нормативен акт.
Нормативният административен акт има неог-
раничен кръг адресати и за обжалването му не
се изисква доказване на пряк и личен интерес.
Правата, които могат да им бъдат засегнати, са
не само конкретни права или интереси, произ-
тичащи от обжалвания административен акт,
но и общи граждански права, включително пра-
вото всички нормативни актове, изграждащи
правната система на държавата, да бъдат конс-
титуционно и законосъобразни, т.е. да е спазен
принципът на чл. 4, ал. 1 от Конституцията.
Заинтересувани да подават жалби срещу нор-
мативен акт по реда на чл. 8 ЗВАС могат да
бъдат физически и юридически лица, както и
всякакви други сдружения на граждани—със
стопанска цел, с идеална цел, синдикални орга-