Държавен вестник, бр. 88, 2009 г., стр. 30

СТР.  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  88
Преди всичко неоснователен е доводът на 
ответната страна за липса на правен интерес 
от оспорването така, както изисква разпо­
редбата на чл. 186, ал. 1 АПК. За наличието 
на правен интерес съдът се е произнесъл и с 
определението от 19.ІІІ.2009 г., като е допус­
нал за разглеждане жалбата на Конфедерация 
на труда „Подкрепа“. Независимо от това, то 
самият закон презюмира наличието на правен 
интерес от оспорването на приетия акт, след 
като КТ „Подкрепа“ и КНСБ са единствени­
те представителни синдикални организации 
на национално равнище и са една от трите 
равнопоставени страни в социалния диалог 
съгласно чл. 3 и 3а КТ. Предвид това, жалбата 
на КТ „Подкрепа“е процесуално допустима, а 
разгледана по същество е основателна, макар 
и по съображения, различни от изложените.
Обжалваното постановление изменя и до­
пълва Наредбата за отпускане и изплащане на 
паричните обезщетения за безработица, която 
урежда трудови и непосредствено свързани с 
тях отношения, както и осигурителни отноше­
ния на българските граждани. Съгласно чл. 3, 
ал. 2 от Кодекса на труда такива нормативни 
актове се приемат от Министерския съвет при 
задължително сътрудничество и консултации с 
представителните организации на работниците 
и служителите и на работодателите. Пред­
видените в Кодекса на труда сътрудничество 
и консултации се осъществяват от Нацио­
налния съвет за тристранно сътрудничество 
(НСТС) при следване на процедурите, уредени 
подробно в Правилника за организацията и 
дейността на съветите за тристранно сътруд­
ничество (ПОДСТС). Съгласно чл. 9, ал. 1 от 
правилника НСТС приема своите решения на 
заседания. Решенията на НСТС могат да се 
вземат и в оперативен порядък, при условие 
че по разглежданите въпроси е постигнато съ­
гласие в постоянните комисии, което съгласие 
е оформено в протокол. В конкретния случай 
няма проведено заседание на НСТС, на което 
да са обсъдени визираните в постановлението 
изменения и допълнения на цитираната на­
редба. Ето защо аргументът на оспорващия, 
че постановлението е прието на нередовно 
заседание на НСТС, на което не е присъст­
вала една от трите страни – постоянен член 
на НСТС-представителните организации на 
работниците и служителите, е несъстоятелен. 
От представените по делото доказателства е 
видно, че обсъждане на оспорваното постано­
вление е проведено единствено в Комисията 
по осигурителни отношения към НСТС, но 
не и на заседание на НСТС. На проведеното 
на 23.01.2009 г. заседание на Постоянната 
комисия по осигурителни отношения, която 
е орган на НСТС, единодушно е било взето 
решение да се предложи проектът на ПМС 
за изменение и допълнение на Наредбата за 
отпускане и изплащане на паричните обезще­
тения за безработица да бъде приет на подпис 
от членовете на НСТС съгласно чл. 9, ал. 1, 
изр. 2 от ПОДСТС. Видно обаче от Протокол 
№ 3 от 23.01.2009 г. (съгласуван на подпис), 
представителите на синдикалните органи не 
са подписали взетото от останалите страни 
в НСТС решение за приемане на проекта на 
ПМС за изменение и допълнение на Наредбата 
за отпускане и изплащане на паричните обез­
щетения за безработица. Това прави невалидно 
взетото решение, тъй като при вземането му 
не участва един от постоянните членове на 
органа, който взема решението. Не могат да 
бъдат възприети аргументите на ответната 
страна по делото, че след като протоколите 
са били представени на всички страни в съ­
вета, то те са валидни, независимо от това, 
дали страните са ги подписали. Разпоредбите 
на чл. 3д, ал. 2 и 3 КТ, които предвиждат, 
че заседанията на съветите за тристранно 
сътрудничество са редовни и когато на тях 
не присъстват упълномощени представители 
на някои от участниците от страна на пред­
ставителните организации на работниците и 
служителите и на работодателите, в случай 
че те са били уведомени, са неприложими 
при вземането на решения в оперативен по­
рядък. Възможността за вземане на решения 
в оперативен порядък по силата на чл. 9, 
ал. 1, изр. 2 ПОДСТС, която съществува в 
случай, че между участниците в постоянните 
комисии се постигне съгласие по разглеж­
даните въпроси, цели именно избягване на 
необходимостта от свикване и провеждане на 
заседание на съвета. Тя обаче предполага, че 
членовете на съвета са постигнали единоду­
шие по даден въпрос, което следва да бъде 
отразено освен в решението на комисията и 
в решението на самия съвет. В конкретния 
случай от Протокол № 3 от 23.І.2009 г. става 
явно, че членовете на НСТС не са постигнали 
съгласие за приемане на проекта на ПМС 
за изменение и допълнение на Наредбата за 
отпускане и изплащане на паричните обезще­
тения за безработица. При това положение, 
поради липсата на единодушие от членовете 
на съвета при подписване на протокола, е 
следвало да бъде свикано редовно заседание, 
на което проектът отново да бъде поставен 
за обсъждане и вземане на решение, но това 
не е направено. Ето защо съдът счита, че е 
налице нарушение на процедурата за взема­
не на решения, установена в Правилника за 
организацията и дейността на съветите за 
тристранно сътрудничество, което е довело до 
липсата на съгласуване на проекта за норма­
тивен акт с НСТС и съответно до нарушение 
на чл. 3, ал. 2 КТ. Налице е неспазване на 
административнопроизводствените правила 
поради несъгласуване на проекта за норма­
тивен акт, което е съществено нарушение и 
съставлява отменително основание по смисъла 
на чл. 146, т. 3 във връзка с чл. 196 АПК.