Държавен вестник, бр. 96, 2011 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  96
В по-голямата си част тази материално-тех-
ническа база е амортизирана и не отговаря на 
международните стандарти за провеждане на 
спортни, културни, здравни и други дейности, 
както и на изискванията за безопасност. Няма 
достъпна среда за хора с увреждания.
Финансовото осигуряване от Министерството 
на физическото възпитание и спорта (МФВС) е 
насочено предимно към българските спортни 
федерации и спортните клубове. То става на 
базата на система от показатели, която толе-
рира повече постигнатите резултати, отколкото 
социалната значимост, интереса и обхвата на 
дейността.
Финансирането от общинските бюджети не е 
подчинено изцяло на националните приоритети 
за развитието на спорта, което води в много 
случаи до субективно неефективно и необосно-
вано разпределение на средствата. Много често 
с общински средства се финансират професио-
нални отбори мъже и жени, които не развиват 
спортносъстезателна дейност с подрастващи.
Наблюдават се огромни разлики в размера 
на средствата, отпускани за спорт в различ-
ните общини.
Средствата от спонсорство подпомагат 
главно професионални състезатели и отбори 
мъже и жени и незначителна част подрастващи. 
Това става под формата на реклами, тъй като 
липсват данъчни облекчения.
От предоставянето на спортни услуги и 
организиране на състезания, трансфери и ТV 
права приходите са епизодични и незначителни.
Обезпокоителен е фактът, че заниманията 
със спорт за деца се превръщат в елитарно 
занимание и са достъпни само за семейства с 
добри финансови възможности.
Кадровото осигуряване на системата е фун-
кция на нейната структура и управление.
Липсата на квалификационни нива и нор-
мативни документи, гарантиращи социална 
сигурност в тази професия, принуди много 
квалифицирани треньори да напуснат страната 
или да сменят професиите си. В тези условия 
тренировъчната и спортната дейност се води 
от свободно наети специалисти без контрол на 
тяхната квалификация, компетенции и опит. 
Допуска се слабо подготвени кадри да зани-
мават подрастващите във възраст, когато те 
се изграждат комплексно и биват ощетявани. 
Много често се получават травми, увреждания 
или преждевременно отказване от занимания 
със спорт. Нарушава се координацията при 
организиране и провеждане на дейности в 
областта на „Спорт за всички“.
Научното и медицинското осигуряване не 
отговаря на съвременните изисквания на тре-
нировъчната и състезателната дейност. Със 
закриването на Центъра за научно-приложна 
дейност в спорта (ЦНПДС) и окръжните на-
учно-приложни лаборатории бе занемарена 
селекцията и контролът на тренировъчния 
процес в спортните училища и центровете за 
високо спортно майсторство.
Обезпокоителни са пропуските в органи-
зацията и качеството на медицинското оси-
гуряване и комплексното възстановяване на 
спортистите. Особено тревожно е състоянието 
на допинг контрола. Борбата с използването 
на допинг е основен приоритет на Съвета на 
Европа, Комисията на Европейския съюз, Све-
товната антидопингова агенция (САА), Меж-
дународния олимпийски комитет, ЮНЕСКО и 
всички организации, свързани със спорта. За 
съжаление през последните пет години има 33 
случая на положителни допинг проби на елит-
ни спортисти, резултат на слаб контрол и на 
самодейността на някои „псевдоспециалисти“.
Международната дейност е насочена главно 
към подписването на междудържавни споразу-
мения. Анализът показва, че до този момент 
МФВС като пряк бенефициент не е усвоил 
средства по Европейски програми за спортна 
инфраструктура.
По Оперативна програма „Административен 
капацитет“ е получена безвъзмездна финансова 
помощ в размер 617 854,36 лв., а по Оперативна 
програма „Развитие на човешките ресурси“ се 
очаква усвояване на 3 423 275,26 лв.
І.3. Състояние на основните дейности в 
системата
І.3.1. Спорт в свободното време
Липсата на подходяща и достъпна спортна 
база се отразява демотивиращо върху прак-
тикуването и развитието на спорта за всички. 
Eпизодичното провеждане на масови прояви, 
като дни на активното ходене, щафетни оби-
колки, кросови бягания, спускане с шейни и 
др., са полезни като пропагандни акции, но 
те не решават трайно проблема за здравния 
статус и физическата годност на населението. 
По данни на Eurobarometer като ниво на 
физическата активност на гражданите България 
се нарежда на последно място сред страните от 
ЕС с едва 3 % редовно практикуващи спорт и 
58 % никога неучастващи в спортни дейности.
Четиридесет и шест на сто заявяват, че по 
местоживеене не им се предоставят достатъчно 
възможности за спорт и физическа активност. 
По този показател България се нарежда също на 
последно място сред страните – членки на ЕС.
Наблюдава се тенденция за увеличаване броя 
на хората с наднормено тегло. Почти половината 
от българите са с наднормено тегло (49,5 %).
Неблагоприятна е тенденцията за все по-
нарастващото обездвижване на подрастващото 
поколение – 51,0 % от общата популация са 
силно обездвижени. Нивото на физическото 
развитие и физическата дееспособност на децата 
и учениците в сравнение с предишните поко-
ления техни връстници е значително снижено.
Тези констатации до голяма степен са 
резултат на пълната незаинтересованост на 
някои общински и държавни ведомства, липса 
на рекламни кампании за спорт за всички и 
недостатъчна осведоменост на населението 
относно възможностите за практикуване на 
физически упражнения и спорт.
Доброволческата дейност в областта на 
спорта в свободното време не е утвърдена. 
Липсва система от мерки за нейното морално 
и материално стимулиране.