Държавен вестник, бр. 32, 2019 г., стр. 36

СТР.  36	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  32
2. Закон за съсловната организация на вете-
ринарните лекари в България.
3. Устав на БВС и Кодекса. 
4. Всички други закони и подзаконови актове, 
свързани със здравеопазването на животните, 
хуманното отношение към тях, контрола на 
заразните болести и зоонозите и обвързаното с 
тях обществено здравеопазване. 
5. Да зачита законите във всичките им форми, 
включващи също дискриминацията по раса, пол, 
сексуална ориентация, религия и възраст.
ІІ. Ветеринарният лекар трябва да има профе-
сионално чувство на отговорност като свидетел 
за факти, като ветеринарен експерт към застра-
хователна компания, а също и като експерт към 
граждански или криминални дела, в които е 
поканен да участва. 
1. В случай че ветеринарен лекар е помолен 
от експерт да даде съвет по спорен въпрос, той 
трябва предварително да бъде информиран за това.
2. Ветеринарни лекари, работещи като екс-
перти към застрахователни компании, не могат 
да преглеждат животни, без предварително да са 
предупредили лекуващия лекар за деня и часа на 
тяхното посещение. Консултиращият ветеринарен 
лекар е длъжен да вземе предвид сведенията, 
дадени му от лекуващия лекар. Преди прегледа 
на животното лекуващият и консултиращият 
ветеринарен лекар провеждат консилиум, на 
който лекуващият лекар осведомява колегата си 
за своите наблюдения и интервенции, проведени 
на лекуваното животно.
3. В случай че е помолен от административната 
власт да извърши лечебна дейност на пациент, 
лекуван от друг колега, ветеринарният лекар има 
право да откаже да изпълни молбата. 
4. Забранено е на ветеринарен лекар да из-
вършва превантивни или лечебни дейности на 
животни, които са обект на групова профилактика, 
наредена и контролирана от административната 
власт, когато тези животни са били поверени на 
друг лекар. 
5. Ветеринарните лекари на трудов договор 
трябва да изпратят на председателя на областната 
колегия копие от трудовия им договор в срок  
1 месец от подписване на документа, както и да 
уведомят при прекратяване на същия. Този до-
говор трябва да включва клауза, гарантираща на 
ветеринарните лекари съблюдаването на Ветери-
нарния кодекс, а също така неговата независимост 
в случаите, които се отнасят до упражняване на 
професионалните му задължения. 
Ж. Отговорности при критични ситуации
Всички жалби срещу ветеринарния лекар се 
отнасят до етичната комисия.
1. Всеки клиент трябва да бъде насърчаван 
на първа инстанция (среща) да дискутира всеки 
проблем, който може да възникне с ветеринарния 
лекар, лекуващ неговото животно, или да иска 
среща с управителя на практиката.
2. При оплакване като отговор ветеринарният 
лекар трябва да прояви съчувствие и разбиране, 
а не незабавно да отрича или да се защитава. 
Проявата на съжаление, когато животното е ум-
ряло и стопанинът му е разстроен от случилото 
се, не трябва да се приема като признание за 
отговорност. 
3. Ветеринарният лекар трябва: 
a) да отговаря точно и конструктивно на 
запитванията от страна на етичната комисия 
във връзка с всякакви изявления и оплаквания, 
отправени от клиенти; отказът да го направи 
може да се приеме сам по себе си като лошо 
професионално поведение; 
б) да бъде готов да обясни и оправдае пред 
клиента и колегите всяко действие или решение, 
взето по време на професионалната му работа. 
4. Ветеринарният лекар отпада от регистъра 
при: 
а) влязла в сила присъда по доказано кри-
минално престъпление или друго такова, което 
по мнението на етичната комисия го прави не-
способен да практикува ветеринарна медицина; 
б) дисциплинарната комисия го признае за 
виновен в незачитане на професионалния устав;
в) регистрацията му е добита чрез измама;
г) не е платил членски внос повече от 3 месеца.
З. Отговорности на ветеринарния лекар при 
взаимоотношенията с неветеринарния персонал 
при лечение на пациенти
І. Ветеринарният лекар трябва:
А. Да е наясно с възраженията, касаещи се до: 
1. Собственика на животното, член на семей-
ството или наемен работник, който би могъл да 
прилага минимални медицински действия. 
2. Собственикът на животно или грижещ се за 
него човек, ангажиран с животновъдство, може 
да извършва медицинско лечение или минимални 
медицински манипулации, които не включват 
навлизане в телесни кухини. 
3. Ветеринарни сестри и ветеринарни лабо-
ранти.
4. Студенти по ветеринарна медицина.
5. Регистрирани подковачи и др.
ІІ. Терапията чрез акупунктура, ароматерапия, 
хомеопатия и други подобни терапии могат да 
се извършват само от ветеринарни лекари, които 
имат придобито право за тези процедури.
Част 8. Издаване на информация 
А. Тайна на пациента
1. Взаимоотношенията лекар – пациент се 
основават на доверие и при нормални обстоя-
телства ветеринарният лекар не трябва да издава 
информация на трети лица за клиента или него-
вото животно, придобита от клиента по време на 
клиничния преглед или при патоанатомичното 
изследване. Това задължение се отнася и за це-
лия персонал.
2. При обстоятелства, когато клиентът не е 
дал писмено разрешение за огласяване на данни, 
които според лекаря са с обществен интерес, 
лекарят първо трябва да се консултира с ОК на 
БВС, преди да излезе всякаква информация.
3. Разрешението да се предостави конфиден-
циална информация може да бъде изказано или 
дадено косвено (чрез подразбиране). Изказаното 
разрешение може да бъде писмено или вербално, 
обикновено като отговор на молба. Разрешението 
може също да бъде косвено чрез обстоятелства 
като признания пред застрахователните органи.