Държавен вестник, бр. 2, 2017 г., стр. 9

БРОЙ  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
Приложение № 3 
към чл. 15
Критерии за оценка на действителното коман-
дироване
1. За определяне на това, дали едно предприя-
тие действително извършва дейности, различни от 
чисто вътрешноуправленски и/или администра-
тивни дейности, Изпълнителна агенция „Главна 
инспекция по труда“ извършва цялостна оценка на 
всички елементи, които окачествяват дейностите, 
извършвани от предприятието в държавата по 
установяване и при необходимост – в приемаща 
държава, като взема предвид следните обстоя-
телства, за период от 12 месеца преди датата на 
извършване на проверката:
а) мястото, където предприятието е регистри-
рало своето седалище и адрес на управление, 
използва помещения за своята дейност, плаща 
данъци и вноски за социално осигуряване и 
притежава разрешение за извършване на профе-
сионална дейност, когато се изисква такова, или 
е регистрирано към професионални, съсловни 
или браншови организации в предвидените в 
закон случаи;
б) мястото, където са наети на работа ко-
мандированите или изпратените работници или 
служители и от което са командировани или 
изпратени;
в) приложимото законодателство по отношение 
на договорите, сключени между предприятието и 
неговите работници или служители, от една стра-
на, и между предприятието и неговите клиенти, 
от друга страна;
г) мястото, където предприятието извършва 
значителна част от своята стопанска дейност и къ-
дето работи неговият административен персонал;
д) броя на изпълнените договори и/или размера 
на оборота, осъществен в държавата, по законода-
телството на която е регистрирано предприятието, 
като се взема предвид специфичното положение 
на новосъздадените предприятия и малките и 
средните предприятия.
2. За определяне на това, дали един команди-
рован или изпратен работник или служител вре-
менно извършва своята работа в държава членка, 
различна от тази, в която той обичайно работи, 
се вземат предвид следните обстоятелства:
а) дали работата се извършва за ограничен 
период в друга държава членка;
б) началната дата на командироването или 
изпращането;
в) дали командироването или изпращането се 
извършва в държава членка, различна от тази, в 
която или от която командированият или изпрате-
ният работник или служител обичайно извършва 
своята работа съгласно Регламент (ЕО) № 593/2008 
на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 
2008 г. относно приложимото право към договор-
ните задължения (Рим I) (ОВ, L 177 от 04.07.2008);
г) дали командированият или изпратеният 
работник или служител се връща, или се очаква 
да се върне на работа в държавата, от която е 
командирован или изпратен, след приключването 
на работата или предоставянето на услугите;
д) естеството на дейностите;
е) дали разходите за транспорт и настаняване 
са осигурени, или се възстановяват от работода-
теля, който командирова или изпраща работника 
или служителя, както и начина за тяхното въз-
становяване;
ж) всички предходни периоди, през които 
длъжността е била заемана от същия или от 
друг командирован или изпратен работник или 
служител.
3. Обстоятелството, че дадена ситуация не 
отговаря на един или на повече от фактическите 
елементи, предвидени в т. 1 и 2, не означава ав-
томатично, че тя не представлява командироване 
или изпращане. Оценката на тези елементи се 
преценява от контролните органи за всеки кон-
кретен случай, като в нея се отчитат особеностите 
на ситуацията.
4. Контролните органи, наред с посочените 
критерии, следва да се ръководят от действителните 
обстоятелства, установени при проверките, свър-
зани с извършването на работата, подчинеността 
и възнаграждението на работника или служителя, 
независимо от начина, по който страните са оп-
ределили правоотношението в сключеното между 
тях договорно или недоговорно споразумение. 
Приложение № 4 
към чл. 16
Методология за извършване на оценка на риска
1. Оценката на риска се извършва от Изпълни-
телна агенция „Главна инспекция по труда“, като 
при необходимост се привличат и други външни 
организации и специалисти.
2. На базата на извършената оценка на риска 
Изпълнителна агенция „Главна инспекция по 
труда“ планира извършването на проверки в 
обекти на контрол, в които има командировани 
или изпратени работници или служители.
3. Източници на информация за оценяване 
на риска са:
а) нормативните разпоредби;
б) резултатите от контролната дейност в пред- 
ходни периоди;
в) българските и европейските практики;
г) сигналите и жалбите от работници или 
служители, или техни представители;
д) информацията, предоставяна от национални 
служби и институции;
е) информацията, предоставяна от контролни 
органи в други държави;
ж) данните от заявленията по чл. 10, ал. 1;
з) данните за предстоящо строителство на 
големи инфраструктурни обекти;
и) данните за специфични проблеми в кон-
кретни сектори на икономиката;
к) всякаква друга информация, полезна за 
оценяване на риска.
4. Оценяването на риска включва следните 
етапи:
а) идентифициране на опасностите от на-
рушения на режима на командироването или 
изпращането;
б) определяне на елементите на риска;
в) оценяване на риска;
г) изготвяне на план за извършване на проверки.
5. Идентифицирането на риска и обектите на 
проверка включва:
а) установяване на:
аа) възможните нарушения при режима на 
командироването;