Държавен вестник, бр. 50, 2006 г., стр. 12

С Т Р .  12
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  50
които са необходими в процеса на управление и са
гаранция за по-доброто разбиране на проблемите
и на ефектите от прилагането на определени уп-
равленски решения.
3. Въвеждане на система за диференцирано зап-
лащане на труда, обвързана с резултатите на уче-
ниците
Тази система ще доведе до повишаване на ка-
чеството на образование в резултат на по-силната
мотивация на учителите непрекъснато да развиват
своите знания и квалификация и да полагат повече
усилия в обучението и възпитанието на учениците.
Диференцираният подход в заплащането пред-
полага разработването на система от обективни
показатели и критерии за оценка на качеството на
работа. Най-важният критерий следва да бъдат
резултатите на учениците както от проведеното
външно оценяване на всеки етап, така и от провер-
ката на входящото и изходящото ниво. Други по-
казатели могат да бъдат:
—съпоставимост на оценките на учениците от
текущото оценяване с резултатите, получени от
външното оценяване;
—работа с ученици, които заемат призови мес-
та в различни национални и международни състе-
зания, конкурси и олимпиади;
—работа с деца със специални образователни
потребности;
—методическо подпомагане на новопостъпи-
ли учители;
—работа в извънкласни и извънучилищни
форми;
—прилагане на нови методи в преподаването,
преподаване на чужди езици и владеене на ИКТ;
—мнението на учениците и родителите за ра-
ботата на учителя;
—пълняемост на паралелките;
—общата оценка на качеството на обучение в
рамките на училището.
Точният брой, вид и относителна тежест на
показателите, диференциращи възнаграждението,
би следвало да се определят след широко обсъжда-
не с учители, социални пратньори, родители.
Целта е индивидуалната работна заплата на все-
ки учител да бъде функция на неговото кариерно
развитие и постигнатите резултати в процеса на
обучение и възпитание на учениците. Повсемест-
ното въвеждане на системата на делегираните бю-
джети ще позволи гъвкавост при определяне на
възнаграждението на учителите и възможности за
по-високо заплащане при ефективно управление
на средствата.
4. Система за награждаване на учителите
Целта на системата за награждаване е да се от-
личи особеният принос на определени учители при
обучението и възпитанието на учениците. Награ-
дите ще имат материален израз, но основното е
тяхното морално значение. Публичният начин на
определяне на носителите, както и създаването на
тържественост при връчването ще бъдат още една
стъпка в посока на повишаване на авторитета на
българския учител.
IX. ОПТИМИЗИРАНЕ НА УЧИЛИЩНАТА
МРЕЖА
Равният достъп до образование е неразделно свър-
зан с политиката за оптимизация на училищната
мрежа. Поддържането на голям брой училища с ниско
качество на образованието не е в интерес на децата.
Равният достъп до образование не означава еднаква
отдалеченост на всяко дете от училище, а осигурява-
не на възможност на всяко дете да получи съизмери-
мо по качество образование. Това е немислимо без
целенасочени действия за оптимизиране и преструк-
туриране на училищната мрежа. Те биха довели до
по-голяма дисциплина в управлението на система-
та, освобождаване на допълнителен финансов ресурс
и по-доброто му инвестиране по начин, който ще
допринесе за развитието на училищното образова-
ние и подобряване на качеството му.
Политиката за оптимизиране на училищната
мрежа следва да се провежда на две нива. На ниво
училище тя ще бъде насочена към решаване на
проблема с големия брой маломерни и слети пара-
лелки. На регионално ниво тя има за цел да създа-
де условия за развитие на системата на средищни-
те училища и обвързването на училищната мрежа
с изискванията на пазара на труда и социално-ико-
номическите характеристики на съответния реги-
он. Тази политика ще бъде съпроводена и с проме-
ни в методите за определяне на числеността на
персонала, като водещ показател трябва да бъде
съотношението учител/ученици.
1. Мерки по отношение на маломерните и сле-
тите паралелки
В настоящия момент съществуват различни
нормативи за определяне на броя на учениците в
паралелките с оглед вида на училището, големи-
ната и особеностите на географското местополо-
жение на населеното място. В общия случай изис-
кването е за минимум 18 и максимум 26 ученици в
клас. За учебната 2005/2006 г. броят на паралелки-
те с под 18 и дори под 10 ученици е 5809 в цялата
страна. Маломерни паралелки съществуват не само
в малките и средните населени места, но и в облас-
тните градове, включително и в София. В същото
време броят на слетите паралелки през учебната
2005/2006 г. е 1940, като слята паралелка има дори
в рамките на Столичната община.
Съществуването на маломерни и особено на
слети паралелки в началото на XXI век не е в
интерес на децата и не отговаря на съвременните
изисквания за качествено образование. Наред с
това поддържането им е свързано със значителни
финансови разходи, които биха могли да се из-
ползват за подобряване на материалната база на
средищното училище, организация на училищно
хранене и целодневна форма на обучение, засил-
ване на извънкласните дейности, увеличаване на
възнагражденията на преподавателския състав и
др. Политиката по отношение на маломерните и
слетите паралелки следва да стимулира постепен-
ното премахване на тези паралелки, като за целта
водещ би трябвало да бъде икономическият под-
ход. Посредством основни финансови механизми,
като въвеждането на единен стандарт и делегира-
ни бюджети във всички училища, ще се създадат
условия и интерес за ефективно управление на
финансовите средства при отчитане на особените
демографски или географски характеристики на
съответния регион. Поддържането на максимал-
но оптимизиран преподавателски състав и брой
паралелки би могло да бъде допълнително фи-
нансово стимулирано.