Държавен вестник, бр. 57, 2006 г., стр. 18

С Т Р .  18
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  57
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 6
от 4 юли 2006 г.
по конституционно дело № 5 от 2006 г.
Конституционният съд в състав: председа-
тел: Неделчо Беронов, членове: Стефанка Сто-
янова, Маргарита Златарева, Васил Гоцев,
Людмил Нейков, Румен Янков, Лазар Груев,
Мария Павлова, Емилия Друмева, Владислав
Славов, Евгени Танчев, при участието на сек-
ретар-протоколиста Силвия Василева разгледа
в закрито заседание на 4 юли 2006 г. конститу-
ционно дело № 5/2006 г., докладвано от съдията
Людмил Нейков.
I
Конституционният съд е сезиран от група
народни представители от 40-то Народно съб-
рание с искане за установяване противоконсти-
туционност на § 2 от Закона за изменение и
допълнение на Закона за държавната собстве-
ност (ЗИДЗДС) (ДВ, бр. 17 от 2006 г.).
Подателите на искането поддържат, че тази
норма, с която в чл. 32 от Закона за държавната
собственост (ЗДС) се създават ал. 2 и 3, проти-
воречи на чл. 17, ал. 1, 3 и 5, чл. 4 и чл. 57, ал. 2
от Конституцията на Република България. Счи-
та се, че с новосъздадените разпоредби за база
на обезщетението за принудително отчуждени-
те имоти се определя очевидно неравностойна
величина—цени, посочени в практиката за це-
лите на данъчно облагане на имоти. Изтъква се
още, че поради тенденциозно и погрешно тъл-
куване на думата “предварително” от чл. 17, ал. 5
от Конституцията, за меродавна се определя
оценката на имота преди извършването на пред-
стоящите мероприятия, които неизменно по-
качват цената на всички имоти в околността.
Твърди се, че по този начин грубо се погазва
конституционното изискване за равностойност
на обезщетението.
С определение от 18 април 2006 г. Консти-
туционният съд допусна искането за разглеж-
дане по същество и конституира като заинте-
ресовани страни по делото Народното събра-
ние, Президента на Република България, Ми-
нистерския съвет, министъра на регионално-
то развитие и благоустройството, министъра
на правосъдието, Върховния касационен съд,
Върховния административен съд, главния про-
курор на Република България, Висшия ад-
вокатски съвет и Националното сдружение на
общините.
В изпълнение на предоставената им от Кон-
ституционния съд възможност становища са
взели само Министерският съвет, министърът
на регионалното развитие и благоустройството
и Висшият адвокатски съвет.
В писмените изложения на Министерския
съвет и министъра на регионалното развитие и
благоустройството се поддържа, че искането е
неоснователно и не следва да се уважава. Из-
тъква се, че атакуваните разпоредби са консти-
туционосъобразни, тъй като с тях се създават
еднакви критерии за определяне на равностой-
но парично обезщетение за отчуждените имоти
поначало въз основа на пазарни цени на имоти
с подобни характеристики. Доколкото това не
може да стане поради липса на пазар на такива
имоти, единствено конституционосъобразното
решение е определянето на равностойното па-
рично обезщетение да става на база определе-
ни по административен ред цени в отделните
наредби, посочени в закона.
Висшият адвокатски съвет е изразил ста-
новище в подкрепа на искането, като счита,
че при определянето на равностойното парич-
но обезщетение следва да се отчита отраже-
нието, което дава върху цените търсенето и
предлагането на имотите след осъществява-
нето на мероприятието, за което е извършено
отчуждаването.
На 3 юли 2006 г.—ден преди разглеждане
на делото по същество от съда, е постъпило
писмено пояснение към първоначалното ис-
кане, по повод на което е образувано консти-
туционното дело. Посочено е, че се дава от
групата народни представители, внесли иска-
нето, по което е образувано това дело, и е под-
писано от първия по списъка на искателите
народен представител. Това писмено поясне-
ние, което няма характера на допълнително
искане по чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията,
бе съобразено от съда.
Конституционният съд, като обсъди изло-
жените съображения в искането и постъпилите
писмени становища, приема следното:
II
По искането за установяване противоконс-
титуционност на § 2, т. 2 ЗИДЗДС относно
новосъздадената с нея ал. 2 на чл. 32 ЗДС
Съгласно чл. 17, ал. 5 от Конституцията при-
нудителното отчуждаване на собственост за
държавни нужди може да става само въз основа
на закон, при условие че тези нужди не могат да
бъдат задоволени по друг начин и след предва-
рително и равностойно обезщетение.
Това основно начало е възпроизведено и в
чл. 32 ЗДС (ДВ, бр. 44 от 1996 г.). Първоначал-
ната редакция е претърпяла през годините ня-
колко изменения. Те се обясняват с търсенето
от законодателя на най-рационалното реше-
ние на въпроса за вида на обезщетението при
принудителното отчуждаване на собственост
за държавни нужди, за да отговори на консти-
туционната повеля за неговата равностойност
на отчуждената собственост. Така с изменени-
ето от 1998 г. (ДВ, бр. 124 от 1998 г.) обезщете-
нието се конкретизира като “равностойно па-
рично обезщетение или друг равностоен имот”.
С изменението на ЗДС от 2003 г. (ДВ, бр. 63 от
2003 г.) видът на обезщетението е ограничен
само до “равностойно парично обезщетение”.
Новосъздадените и предмет на разглеждане по