Държавен вестник, бр. 8, 2002 г., стр. 17

Б Р О Й  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  17
менят със съкращението “УВД”; съкращение-
то “КВД” се заменят с “УВД”; думата “конт-
рол” се заменя с “управление”; думата “конт-
рола” се заменя с “управлението”; думите “по-
летно ниво” се заменят с “полетно ниво (еше-
лон)”; думите “Сборника за аеронавигацион-
на информация” се заменят със “Сборника за
аеронавигационна информация и публикация”;
съкращението “ГД РВД” се заменя с “ДП РВД”;
думите “Районен контролен център” се заме-
нят с “Контрола”; думите “Служба за контрол
на подхода” се заменят с “Подхода”; думите
“Службата за контрол на подхода” се заменят
с “Подхода”; думите “Летищна контролна кула”
се заменят с “Кула”; думите “Летищната кон-
тролна кула” се заменят с “Кулата”; съкраще-
нието “РКЦ” се заменя с “Контрола”; съкра-
щението “СКП” се заменя с “Подхода”; съкра-
щението “ЛКК” се заменя с “Кулата”.
§ 16. Тази инструкция се издава на основа-
ние чл. 16а, т. 6 и чл. 49, ал. 2 във връзка с § 6 от
преходните и заключителните разпоредби на
Закона за гражданското въздухоплаване.
§ 17. Тази инструкция влиза в сила от
24.I.2002 г.
Министър: Пл. Петров
2339
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 219
от 10 януари 2002 г.
по административно дело № 5083 от 2001 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Светла Петкова, и членове: Алек-
сандър Еленков, Нина Докторова, Елена Зла-
тинова, Жанета Петрова, при участието на сек-
ретар-протоколиста Нина Спасова разгледа в
съдебно заседание на 7 декември 2001 г. адми-
нистративно дело № 5083 от 2001 г., докладва-
но от съдията Александър Еленков.
Производство по чл. 23 от Закона за Върхов-
ния административен съд (ЗВАС).
Образувано е по жалба на “Приват—2000”—
ООД, Пловдив, за незаконосъобразност на
раздел II на глава четвърта от Наредба № 33
от 3.XI.1999 г. на министъра на транспорта за
обществен превоз на пътници и товари на те-
риторията на Република България (Наредба
№ 33), както и на чл. 36 и 53 от същата наред-
ба, които са извън рамките на раздел II на
глава четвърта.
В жалбата са развити доводи за противоре-
чие на наредбата със Закона за обществените
поръчки и за допуснато нарушение на админи-
стративнопроцесуалното правило на чл. 18 от
Закона за автомобилните превози поради лип-
са на изискуемото от тази правна норма съгла-
суване на наредбата с министъра на регионал-
ното развитие и благоустройството.
Министърът на транспорта и съобщения-
та с писмено становище, изготвено от него-
вия процесуален представител по пълномощ-
но юрисконсулта Ирен Геренска, е оспорил
жалбата с възражение за процесуална недо-
пустимост и по съществото на заявения с нея
правен спор. Възражението за процесуална
недопустимост на жалбата е основано на до-
вода, че жалбоподателят няма лицензия за
извършване на обществен превоз на пътници
и товари, нито пък е кандидатствал за такава,
поради което правилата, установени с обжал-
ваната наредба, не засягат негови права или
законни интереси по смисъла на чл. 120, ал. 2
от Конституцията на Република България. По
съществото на заявения с жалбата правен спор
е направен довод, че Законът за обществени-
те поръчки се прилага спрямо неограничен
кръг субекти (арг. от чл. 5), докато изпълни-
тел на обществена поръчка по Закона за авто-
мобилните превози може да бъде само лицен-
зиран превозвач и следователно този закон
(Законът за автомобилните превози) е специ-
ален спрямо Закона за обществените поръч-
ки и го дерогира.
Възражението за процесуална недопусти-
мост на жалбата е неоснователно. Вярно е, че
според чл. 6, ал. 1 от Закона за автомобилни-
те превози обществен превоз на пътници може
да се извършва от превозвач, който притежа-
ва лицензия, но от тази правна норма не може
да се направи извод, че лице, което не е ли-
цензиран превозвач, няма право да подаде
жалба срещу подзаконов нормативен акт,
касаещ реда за лицензиране на превозвачи,
както и реда и условията за осъществяване на
обществените превози. Това е така, защото
нормативните актове, в т.ч. и подзаконовите,
регулират обществени отношения, а всяко
лице под юрисдикцията на Република Бълга-
рия в една или друга степен е участник или
поне потенциален участник в тези отношения,
поради което винаги има интерес от тяхното
нормално развитие. Затова този петчленен
състав на Върховния административен съд
счита, че всяко лице под българска юрисдик-
ция има правен интерес да оспори законосъ-
образността на всеки нормативен админист-
ративен акт, действащ на територията на Ре-
публика България.
Разгледана по същество, жалбата е осно-
вателна.
Според чл. 18 от Закона за автомобилните
превози министърът на транспорта, съгласу-
вано с министъра на регионалното развитие и
благоустройството, с наредба определя усло-
вията и реда за утвърждаване на транспорт-