Държавен вестник, бр. 28, 2012 г., стр. 9

БРОЙ  28	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
закон, с които може да се установява дейност на 
секретен сътрудник, като включително в края 
на разпоредбата се допуска това да става и с 
други неупоменати в нея документи по смисъла 
на този закон. В резултат на това законода­
телно решение принадлежност към органите 
по чл. 1 се установява освен с документите, 
които изхождат от сътрудника (собствено­
ръчно написана или подписана декларация 
за сътрудничество; собственоръчно написани 
агентурни сведения; документи за получени 
възнаграждения; документи, собственоръчно 
написани или подписани от сътрудника, съ­
държащи се в делата за оперативен отчет), 
така също и с документи, които не изхождат 
от него и не съдържат подписа му. Идеята 
на законодателя е до оспорените документи 
да се пристъпи, когато личните и работни 
дела и съдържащите се в тях собственоръчно 
написани от секретния сътрудник докумен­
ти са унищожени, тъй като е общоизвестен 
фактът на унищожаване на досиета на част 
от секретните сътрудници. С включване на 
оспорените документи сред доказателствата 
за установяване на принадлежност законода­
телят цели да избегне неравното третиране на 
гражданите, които са сътрудничили на Дър­
жавна сигурност и разузнавателните служби 
на Българската народна армия, и да не бъдат 
поставени в привилегировано положение ли­
цата, чиито документи по различни причини 
са унищожени. Следва да се отчете и обсто­
ятелството, че невинаги е искано писмено 
обещание (декларация) за сътрудничество 
при вербуване на секретните сътрудници или 
декларация за неразгласяване на връзките и 
работата с органите на Държавна сигурност 
при изключването им. Съгласно чл. 18 и 34 от 
приетата като доказателство Заповед № 3900 
от 11.11.1974 г. на министъра на вътрешните 
работи такива са вземани от агентите в от­
делни случаи по целесъобразност.
ЗДРДОПБГДСРСБНА не изисква кумула­
тивно наличието на определени по брой или 
вид документи, за да се установи и обяви 
принадлежност на лице към органите по 
чл. 1 от закона. Обратно, той придава на 
абсолютно всички документи по смисъла на 
§ 1, т. 1 от допълнителните разпоредби на за­
кона качеството на документи, които са годно 
доказателствено средство за установяване на 
принадлежност и на които придава еднаква 
доказателствена сила.
Конституционният съд преценява, че е 
спазена пропорционалността при определяне 
на границата между двете основни права в 
колизия – правата по чл. 32 и правото по 
чл. 41, ал. 1 от Конституцията, защото в 
ЗДРДОПБГДСРСБНА са създадени доста­
тъчно гаранции за защита правото на чест и 
достойнство и правото на защита на личните 
данни на засегнатите лица. 
На първо място установяването на принад­
лежност и нейното обявяване се извършва от 
комисия, която е независим държавен орган. 
Тя е такъв не само по дефиниция на чл. 4, 
ал. 1 от закона, но и с оглед предвидения в 
чл. 5, ал. 1 и 2 от закона начин на определяне 
на състава є – чрез избор от Народното съ­
брание по предложение на парламентарните 
групи и по начин никоя от представените в 
Народното събрание политически партии и 
коалиции да нямат мнозинство.
Установяването на принадлежност се из­
вършва от комисията в централизиран архив 
на документите на органите по чл. 1 от закона, 
като за целта органите по чл. 16 от закона са 
длъжни да окомплектуват и предадат на ко­
мисията архивните дела и справочния апарат 
(чл. 17 от закона). По този начин се избягва 
възможността за укриване или подправяне 
на документи и се създават гаранции за по-
пълно и всестранно проучване, съпоставяне и 
анализиране на информацията от комисията.
Съхраняваните в централизирания архив 
на комисията документи, въз основа на които 
се установява принадлежност на лицата към 
специалните служби, са публични.
Значително място в закона е отделено на 
уредбата на реда за установяване на принад­
лежност на лицата и реда за обявяването им. 
Процедурата, по която действа комисията, е 
детайлно регламентирана на законово ниво, 
а не с подзаконови нормативни актове.
Обявяването на принадлежност към органи­
те на Държавна сигурност и разузнавателните 
служби на Българската народна армия не се 
извършва за всички граждани, сътрудничили 
на тези органи. Законът предвижда това само 
по отношение на лицата, които заемат или 
са заемали изброените публични длъжности 
или извършват или са извършвали посочените 
публични дейности. Засегнати от посегател­
ството върху правото на защита на личните 
данни са само лицата, заемащи публични 
длъжности или извършващи публични дей­
ности по смисъла на чл. 3 от закона, защото 
„държавната власт като цяло, както и поли­
тическите фигури и държавните служители 
могат да бъдат подложени на обществена 
критика на ниво, по-високо от това, на което 
са подложени частни лица (вж. Решение № 7 
от 4 юни 1996 г. по к.д. № 1 от 1996 г.). Пона­
чало защитата на личните данни на лицата по 
чл. 3 от закона е много по-занижена в срав­
нение със защитата на останалите граждани. 
Примери за това са ежегодното оповестяване 
в специален регистър на данни за доходите, 
имуществото, влоговете и вземанията им 
или деклариране на други защитени данни с 
оглед установяване на конфликт на интереси.