Държавен вестник, бр. 97, 2009 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  97
основите на правовия ред трябва да важат в 
еднаква степен за всички правни субекти. Атаку­
ваната разпоредба обаче лишава някои граждани, 
които притежават многогодишни жилищно-спес­
товни влогове от право на компенсация. Член 
2 ЗУПГМЖСВ противоречи и на чл. 17, ал. 5 
от Конституцията, предвид обстоятелството, че 
част от гражданите с многогодишни жилищно-
спестовни влогове губят права, без да получат 
каквото и да е обезщетение. В искането се 
твърди, че от своя страна и § 7, т. 1 от преход­
ните и заключителните разпоредби на Закона 
за изменение и допълнение на Закона за уреж­
дане на правата на граждани с многогодишни 
жилищно-спестовни влогове (ЗИДЗУПГМЖСВ) 
в частта му относно чл. 7, ал. 3 ЗУПГМЖСВ 
противоречи на чл. 4, ал. 1 и чл. 17, ал. 5 от 
Конституцията, тъй като той лишава граждани, 
които са придобили или започнали изграждане­
то на жилища преди 3 август 1992 г., от право 
на парична компенсация. Параграф 11, ал. 3 
от преходните и заключителните разпоредби 
на ЗИДЗУПГМЖСВ според главния прокурор 
също противоречи на чл. 4, ал. 1 и чл. 17, ал. 5 
от Конституцията, защото лишава от правото на 
левова индексация граждани, включени в окон­
чателните списъци, които не са придобили или 
не са започнали изграждане на жилище в срок от 
5 го­дини от влизането в сила на ЗИДЗУПГМЖСВ. 
Най-сетне, както се посочва в искането, § 10 и 
12 от преходните и заключителните разпоредби 
на ЗИДЗУПГМЖСВ противоречат на чл. 4, 
ал. 1 и чл. 17, ал. 5 от Конституцията, защо­
то, както се посочва в искането, те отнемат 
придобити права, по-специално обезсилват се 
ex lege за в бъдеще жилищните компенсаторни 
записи, които са ценни книжа, и се отчуждава 
частна собственост, без в същото време някои 
от притежателите им да получават обезщетение.
С определение от 29 септември 2009 г. съдът 
е допуснал искането на главния прокурор за 
разглеждане по същество и е конституирал като 
заинтересовани страни по делото Народното 
събрание, Министерския съвет, министъра на 
финансите, министъра на регионалното развитие 
и благоустройството, Националния компенсато­
рен жилищен фонд, омбудсмана на Република 
България, Сдружението на притежателите на 
компенсационни инструменти.
В изпълнение на предоставената им въз­
можност становища по делото са представили 
министърът на финансите, министърът на 
регионалното развитие и благоустройството, 
Националният компенсаторен жилищен фонд, 
омбудсманът на Република България, Сдру­
жението на притежателите на компенсаторни 
инструменти. 
Министърът на финансите счита, че иска­
нето на главния прокурор е неоснователно. 
Според него чл. 2 ЗУПГМЖСВ не противоречи 
на принципа за правовата държава, тъй като 
условията кои граждани да бъдат финансово 
компенсирани са установени със закон. Практи­
ката у нас е тъкмо със закон да се регламентира 
задължение за обезщетяване или компенсира­
не на определена група граждани, например 
чл. 7, ал. 3 от Закона за възстановяване на 
собствеността върху одържавени недвижими 
имоти, чл. 2, ал. 7 от Закона за обезщетяване 
на собственици на одържавени имоти и др. 
Искането за отмяна на § 10 ЗИДЗУПГМЖСВ 
според министъра на финансите също е нео­
снователно. Временните удостоверения, които 
са били издадени по отменения с него § 9, не 
са ценни книжа и не са част от държавния 
дълг и липсва уредба за тяхното търгуване 
на фондовата борса и на неофициалния пазар 
на компенсаторни инструменти, поради което 
тяхното придобиване е станало в нарушение на 
установените правила за търговия. Тези непа­
рични платежни инструменти не са включени 
в групата на компенсаторните инструменти, 
посочени в чл. 2 от Закона за сделките с ком­
пенсаторни инструменти (ЗСКИ). Най-сетне, 
според министъра на финансите отмяната на 
§ 9 няма характер на принудително отчуждаване 
по смисъла на чл. 17, ал. 5 от Конституцията.
Министърът на регионалното развитие и 
благоустройството също счита, че искането 
на главния прокурор е неоснователно. Според 
него това е така, защото в правовата държава 
законодателят е този, който преценява по це­
лесъобразност как да се защитават правата на 
гражданите, притежаващи жилищно-спестовни 
влогове. Член 2 и чл. 7, ал. 3 ЗУПГМЖСВ и 
§ 11, ал. 3 от преходните и заключителните 
разпоредби на ЗИДЗУПГМЖСВ не проти­
воречат на чл.17, ал.5 от Конституцията, тъй 
като вложителите не са лишени от права и 
нищо не им се отнема. Параграф 10 и 12 ЗИД­
ЗУПГМЖСВ не следва да бъдат обявявани за 
противоконституционни, понеже с тях се прео­
доляват създали се противоречия, нарушения и 
непълноти в закона и се възстановяват правата 
на добросъвестните граждани; още повече вре­
менните удостоверения, издадени по отменения 
§ 9 ЗИДЗУПГМЖСВ, не са компенсаторни 
инструменти по ЗСКИ.
Националният компенсаторен жилищен фонд 
също счита, че искането на главния прокурор 
трябва да бъде отхвърлено. Според него чл. 2 
ЗУПГМЖСВ не противоречи на чл. 4, ал. 1 
от Конституцията, защото съдържащите се в 
закона условия, макар и изменяни във времето, 
принципно са били едни и същи и се отнасят 
еднакво към всички притежатели на жилищ­
но-спестовни влогове. Колкото до § 7, т. 1 в 
частта му относно чл. 7, ал. 3 от преходните 
и заключителните разпоредби на ЗУПГМЖСВ, 
той възстановява § 9 ЗИДЗУПГМЖСВ от 1992 г.