Държавен вестник, бр. 63, 2003 г., стр. 38

С Т Р .  38
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  63
МИНИСТЕРСТВО
НА ОТБРАНАТА
ПРОТОКОЛ
между Министерството на отбраната на Репуб-
лика България и Генералния щаб на Република
Турция за сътрудничество по военна история и
стратегия, военните музеи и публикациите в
тези области
(Одобрен с Решение № 736 от 8 ноември 2002 г.,
изменено с Решение № 411 от 9 юни 2003 г. на
Министерския съвет. В сила от 10 юни 2003 г.)
Министерството на отбраната на Републи-
ка България и Генералният щаб на Република
Турция (наричани по-нататък “страни”) с же-
лание за укрепване на дружбата и братството
в рамките на взаимното уважение, за обогатя-
ване на съществуващите двустранни връзки
между страните и за развитие на сътрудничест-
вото при спазване на клаузите на Споразуме-
нието  между Министерството на отбраната на
Република България и Генералния щаб на Ре-
публика Турция за сътрудничество във воен-
ната област, подписано на 29 юли 1997 г. (на-
ричано по-нататък “споразумение”), се спора-
зумяха за следното:
Член I
Цел
Целта на този протокол е да установи сът-
рудничество между страните по въпроси на
военната история и стратегия, военните музеи
и публикациите в тези области.
Член II
Определения
1. Военен персонал означава член на Въоръ-
жените сили на една от двете държави, който
съгласно целта на този протокол пребивава в
другата държава.
2. Изпращаща страна означава държавата
на военния персонал, който е на територията
на приемащата държава в сферата на действие
на този протокол.
3. Приемаща страна означава държавата
домакин на военния персонал за изпълнение на
този протокол.
4. Придружаващи—означава съпругата и де-
цата на военния персонал.
5. Военни музеи—институции, създадени с
идея да отразяват социалното, историческо-
то и техническото развитие на въоръжените
сили в миналото и сега, в периоди от време,
засилващи националното единство и сплоте-
ност, показващи неговата ефективност, храб-
рост и мисии, които изпълняват в национал-
ната и световната история. Тяхната цел е съз-
даване на среда за научни изследвания и про-
учвания в областта на военната история и оси-
гуряване на защита, съхранение и изложение
на културни ценности, установяващи истори-
ческите събития.
6. Военната история и стратегия е непрекъс-
ната научна дейност, която изучава социалния,
историческия и техническия прогрес на въоръ-
жените сили и проблемите, имащи отношение
към техните стратегически и тактически дейст-
вия, основана на писмени източници, археоло-
гически и други исторически, музейни матери-
али и с разбиране за причинно-следствената
връзка между тях.
7. Военни публикации означава издаването
на книги, списания, статии, разпореждания, съ-
общения, новини и т.н.
Член III
Общи принципи
Съгласно националното законодателство на
страните:
1. На военния персонал и придружаващите
го лица се разрешава да посещават военните
учреждения, занимаващи се с предмет на дей-
ност, посочена в целта на този протокол.
2. Осигурява се възможност за копиране
на документи и други материали, свързани с
общата история или с историята на една от
страните. Разходите се поемат от искащата
страна.
3. Осигурява се възможност за дубликати на
предмети, за обогатяване на вещите, свързани
с общата история или с историята на една от
страните, като например изкуство, оръжие,
униформи, картини, литографии, гравюри, мо-
дели на кораби, древни военни кораби. Тези
дубликати се правят след разрешение на
приемащата страна и при условие, че разходите
са за сметка на искащата страна.
4. За българската страна разпоредбите на
този член се отнасят единствено до докумен-
тите и материалите, съхранявани във ВА “Г. С.
Раковски” и Националния военноисторичес-
ки музей.
Член IV
Принципи на сътрудничество
1. Според потребностите си страните опре-
делят свои делегации и годишни програми за
изпълнение.
 2. Приемащата страна си запазва правото
на приемане и отхвърляне на молби на воен-
ния персонал относно правенето на копия и
изучаването на документи, разглеждащи сек-
ретни въпроси.
3. Всяко оборудване и материали, които
страните могат да изискат в интерес на техни-
те изследвания и проучвания, трябва да бъдат
осигурени чрез властите на приемащата стра-
на, с гаранцията, че тези материали ще бъдат