Държавен вестник, бр. 56, 2010 г., стр. 67

БРОЙ  56	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  67  
онара, след като му бъде обяснено какви после­
дици или усложнения биха могли да настъпят от 
прекратяване на диагностично-лечебния процес;
2.1.6.6.2. Приключване на лечението или когато 
то може да продължи в извънболнични условия;
2.1.6.6.3. Неспазване на режима в стационара и 
правилника за устройството, дейността и вътрешния 
ред, освен ако пациентът се намира в състояние, 
застрашаващо живота му;
2.1.6.6.4. При прекратяване на болничното ле­
чение на лицето се издава епикриза, адресирана 
до този, който е издал направлението за лечение 
в болницата.
2.1.6.7. При извършване на оперативна намеса 
пациентът задължително се изследва за:
2.1.6.7.1. Кръвногрупова принадлежност;
2.1.6.7.2. Клинико-лабораторни и функционал­
но-диагностични изследвания.
2.1.6.8. Преди извършване на оперативна ин­
тервенция болният задължително минава на пред­
анестезиологичен преглед и консултация съгласно 
изискванията на медицински стандарт „Анесте­
зиология и интензивно лечение“, включващи и 
преценка за свръхчувствителност към анестетични 
средства и степен на оперативния риск по ASA.
2.1.6.9. При прилагане на методи за диагностика 
и лечение, които водят до временна промяна на 
съзнанието на пациента, като упойки, се взема 
предварително съгласие на лицата, върху които ще 
се прилагат, или на техните законни представители;
2.1.6.10. Лекарите в отделението са длъжни да 
разясняват по подходящ начин на пациента и на 
неговите законни представители характера на за­
боляването, обема на необходимите диагностични 
изследвания и лечебни методи с произтичащите 
от тях рискове, както и вероятния изход от за­
боляването:
2.1.6.10.1. Лекарите предоставят на пациента 
информация относно заболяването, необходимите 
диагностични и лечебни дейности и рисковете от 
тях, прогнозата, евентуалните усложнения. Инфор­
мацията се предоставя по достъпен начин, след 
което пациентът писмено изразява информирано 
съгласие, с което удостоверява, че е запознат с 
информацията. 
2.1.6.10.2. Изпълнителният директор на болни­
цата, съгласувано с комисията по етика, издава 
заповед за случаите, при които ще се иска писмено 
съгласие от страна на пациентите или на техните 
законни представители, извън случаите, определени 
със закон или друг нормативен акт.
2.1.6.11. В отделението не могат да се извършват:
2.1.6.11.1. Лечебни дейности, различни от дей­
ностите по урология;
2.1.6.11.2. Диагностични, лечебни и рехабили­
тационни методи, средства и процедури, които не 
са утвърдени от медицинската наука и практика; 
2.1.6.11.3. Изпитвания на лекарства, апаратура и 
методи на лечение, които не отговарят на изисква­
нията на закон или подзаконов нормативен акт и 
водят до риск от увреждане здравето на пациента.
2.1.6.12. Изписването на пациент се извършва 
съгласно нормативните изисквания по ред, опре­
делен с правилника за устройството, дейността и 
вътрешния ред на лечебното заведение за бол­
нична помощ;
2.1.6.13. Дейността в операционната зона се 
ръководи от началника на отделението:
2.1.6.13.1. В операционната зона работят най-
малко три операционни сестри. Броят им се 
определя от следните показатели:
2.1.6.13.1.1. Дневна осигуреност – две операци­
онни сестри в рамките на един работен ден, на 
една операционна маса;
2.1.6.13.1.2. При 24-часова спешна помощ – една 
или две операционни сестри на маса за подсигу­
ряване на 2 до 3 смени;
2.1.6.13.1.3. Препоръчително е осигуряване на 
операционна медицинска сестра „на разположение“ 
за повикване при пациенти със спешни състояния, 
изискващи незабавна оперативна намеса.
2.1.6.13.2. В операционната работи и помощен 
персонал (санитари), който извършва санитар­
но-хигиенна поддръжка, дезинфекция на опера­
ционните зали между две операции, изхвърляне 
на отпадъчни материали, сортиране на мръсно 
операционно бельо.
2.1.7. Оперативните дейности се извършват от 
урологичен екип, който включва: оператор – ръ­
ководител на екипа, асистент (асистенти) и опе­
рационни медицински сестри:
2.1.7.1. Операторът – ръководител на екипа, 
е уролог. 
2.1.7.2. Съставът на урологичния екип се 
определя от сложността и обема на операцията 
съгласно раздел А, т. 12. При малка по обем и 
сложност операция е достатъчен уролог-оператор 
и операционна медицинска сестра. При средни и 
големи операции се включват двама асистенти, 
желателно и трети.
2.1.7.3. В помощ на оперативния екип може да 
има и санитар, който изпълнява следните функции: 
съдействие при обличане на операционни дрехи, 
подаване на допълнително необходими опера­
ционни инструменти, материали, консумативи, 
разтвори. Операционната медицинска сестра ре­
гистрира във формуляр употребените консумативи 
и медицински изделия.
2.1.7.4. Урологичният екип извършва операцията 
с участие на анестезиологичен екип в оборудвана 
операционна зала съгласно таблица № 3.
2.1.7.5. Урологичният екип извършва една 
операция от оперативния разрез до зашиване на 
оперативната рана. Смяната на хирург-оператор 
по време на операция е недопустимо, освен в 
случаите, когато същият не е в състояние да из­
върши операцията по независещи от него причини. 
Присъединяването към екипа на асистент по време 
на операция е задължително, ако операцията се 
окаже по-голяма по обем.
2.1.7.6. Операторът може да бъде сменен от 
уролог с по-голям опит, ако възникнат по време 
на операцията проблеми, застрашаващи живота 
на болния.
2.1.7.7. Функциите на оператор могат да бъдат 
поети от друг член на екипа за цялата опера­
ция или части от нея, но само с разрешението 
на оператора – ръководител на екипа, в негово 
присъствие или под негова асистенция. Отговор­
ността за цялата операция и за изхода от нея носи 
операторът – ръководител на екипа;