Държавен вестник, бр. 101, 2020 г., стр. 65

БРОЙ  101	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  65  
(2) Разходите по ал. 1 да се осигурят 
чрез преструктуриране на разходите и/или 
трансферите по централния бюджет за 2020 г.
Чл. 2. (1) Със сумата по чл. 1, ал. 1 да се 
увеличат разходите по „Политика в областта 
на промоцията, превенцията и контрола на 
общественото здраве“, бюджетна програма 
„Профилактика и надзор на заразните бо-
лести“, по бюджета на Министерството на 
здравеопазването за 2020 г.
(2) Със сумата по чл. 1, ал. 1 да се увеличат 
показателите по чл. 15, ал. 3 от Закона за 
държавния бюджет на Република България 
за 2020 г.
Чл. 3. (1) Министърът на здравеопазването 
да извърши съответните промени по бюджета 
на Министерството на здравеопазването за 
2020 г. и да уведоми министъра на финансите.
(2) Министърът на финансите да извърши 
произтичащите от чл. 1 промени по централ-
ния бюджет за 2020 г.
Заключителни разпоредби
§ 1. Постановлението се приема на осно-
вание чл. 109, ал. 3 от Закона за публичните 
финанси.
§ 2. Изпълнението на постановлението се 
възлага на министъра на здравеопазването. 
§ 3. Постановлението влиза в сила от деня 
на обнародването му в „Държавен вестник“. 
Министър-председател:  
Бойко Борисов
Главен секретар на Министерския съвет:  
Веселин Даков
9105
ПОСТАНОВЛЕНИЕ № 325 
ОТ 26 НОЕМВРИ 2020 Г.
за определяне на условията и реда за из-
плащане на компенсации на работници и 
служители, осигурени в икономически дей-
ности, за които са наложени от държавен 
орган временни ограничения за осъщест-
вяването им в периода на обявено извън-
редно положение или обявена извънредна 
епидемична обстановка
МИНИСТЕРСКИЯТ СЪВЕТ
П О С Т А Н О В И :
Чл. 1. (1) Настоящото постановление 
урежда условията и реда за изплащане на 
компенсации на работници и служители, 
осигурени в икономически дейности, за 
които са въведени временни ограничения 
за осъществяването им с акт на държавен 
орган в периода на обявено извънредно по-
ложение или обявена извънредна епидемична 
обстановка.
(2) Компенсациите по ал. 1 се изплащат, 
когато работниците и служителите от ико-
номическите дейности по ал. 1 са в неплатен 
отпуск по реда на чл. 160, ал. 1 или чл. 173а, 
ал. 2 от Кодекса на труда поради въведени 
временни ограничения за осъществяване на 
дейност/дейности, посочена/посочени в акта 
на държавния орган по ал. 1.
(3) При продължителност на работния 
ден от 8 часа, уговорена в основния трудов 
договор, сключен преди датата на акта на 
държавния орган по ал. 1, компенсацията е 
в размер 24 лв. на ден за периода на непла-
тен отпуск на всяко лице, осигурено по реда 
на чл. 4, ал. 1, т. 1 от Кодекса за социално 
осигуряване в икономическите дейности по 
ал. 1. В случаите на непълно работно време 
размерът на компенсацията се определя про-
порционално на уговореното работно време 
в трудовия договор.
(4) Лицата по ал. 1 имат право на ком-
пенсация за не повече от 60 дни, в които 
са ползвали неплатен отпуск във връзка с 
наложени ограничения за осъществяване 
на дейността, за която са наети, с акт на 
държавен орган.
(5) Компенсации не се изплащат за ра-
ботници и служители, които:
1. не са били осигурени при същия ра-
ботодател в икономически сектор по чл. 1, 
ал. 1 преди датата на акта на държавния 
орган по чл. 1;
2. ползват отпуск на друго основание;
3. са наети от работодател, който не от-
говаря на изискванията на Регламент (ЕС) 
№ 1407/2013 на Комисията от 18 декември 
2013 г. относно прилагането на членове 107 
и 108 от Договора за функционирането на 
Европейския съюз към помощта de minimis 
(OB, L 35211 от 24 декември 2013 г.).
(6) При прекратяване на трудовия договор 
на работника или служителя в периода за 
подкрепа изплащането на компенсацията 
се прекратява от датата на прекратяването 
на договора.
Чл. 2. За изплащане на компенсации по 
чл. 1 могат да кандидатстват работници и 
служители, които са в неплатен отпуск при 
условията на чл. 1 и са наети от работодатели, 
които са местни физически или юридически 
лица, както и чуждестранни юридически 
лица, които осъществяват стопанска дейност 
в Република България.
Чл. 3. Работодателите на работниците и 
служителите от икономическите дейности по 
чл. 1, ал. 1 следва да запазят заетостта, за 
която са получили компенсации по реда на 
постановлението, за период, равен на пери-
ода, за който са изплащани компенсациите.
Чл. 4. Работодателят информира работ-
ниците и служителите за възможностите да 
получават компенсации по постановлението.