Държавен вестник, бр. 35, 2009 г., стр. 94

С Т Р .  94
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  35
Чл. 22. Не се изисква официално сортоизпит-
ване от ИАСАС като изключение от чл. 7, ал. 1,
в случай че се предостави от заявителя доста-
тъчна за вземане на решения за признаване на
“сортовете за консервация” информация:
1. описания на “сортовете за консервация” и
техните наименования;
2. резултати от неофициални тестове;
3. познания, придобити на базата на практи-
ческия опит по време на отглеждането, прераз-
множаването и използването на “сортовете за кон-
сервация”, съобщени (обявени) от заявителя;
4. друга информация, включително предос-
тавена такава от Министерството на земедели-
ето и храните—органът за генетични растител-
ни ресурси по смисъла на тази наредба, за  кой-
то орган се информира Европейската комисия.
Чл. 23. Не се признава за вписване в ОСЛ на
“сорт за консервация”, ако:
1. вече е включен в Общия каталог на сорто-
вете земеделски растителни видове като сорт,
различен от “сорт за консервация ”; или е зали-
чен от Общия каталог през последните две го-
дини,  или през последните две години е изте-
къл срокът по чл. 15, ал. 2; или
2. е защитен от Общността, за правна закрила
на сортовете растения, в съответствие с Регла-
мент (ЕО) № 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 г.
относно правната закрила на Общността на сор-
товете растения (ОВ L 227, 1.9.1994 г., стр. 1);  или
е защитен  от националната правна закрила на
сортовете растения пред Патентното ведомство;
или е подадена заявка за патентна закрила.
Чл. 24. (1) За наименованията на “сортовете
за консервация”, които са били известни преди
25 май 2000 г., ИАСАС може да приложи изклю-
чения от някои разпоредби по чл. 11 и 12 на
Наредба № 12 във връзка с Регламент (ЕО)
№ 930/2000 на Комисията от 4 май 2000 г. за ус-
тановяване на подробни правила за допустимост-
та на наименованията на сортовете земеделски
растителни видове и зеленчукови видове (ОВ L
108, 5.5.2000 г., стр. 3), ако наименованието на
сорта е традиционно за района/местността.
(2) Не се прилага ал. 1 в случаите, когато
такива изключения биха нарушили по-ранно
право на трета страна (трето лице), която е
защитена в съответствие с чл. 2 на Регламент
(ЕО) № 930/2000, по отношение на по-ранно
регистрирана търговска марка в една или пове-
че държави на ЕС с идентично или сходно с
това на сорта наименование,  и когато търгов-
ската марка се отнася  за стока, идентична или
сродна с растителния сорт.
(3) Допуска се изключение от чл. 9, ал. 2, като
могат да се приемат повече от едно наименова-
ния за “сорт за консервация”, ако съответните
наименования са исторически познати.
Чл. 25. (1) При признаване от ИАСАС на
“сорт за консервация” трябва да бъде опреде-
лен районът или  районите в страната, в които
сортът е отглеждан традиционно и към който/
които е естествено адаптиран, наричан “район
на произход”, като се вземе предвид информа-
цията за съответния район/райони  от Минис-
терството на земеделието и храните.
(2) Когато районът  на произход е разположен
в повече от една държава членка, той се определя
с общото съгласие на засегнатите държави.
(3) Министерството на земеделието и хра-
ните/ИАСАС съобщава на Европейската коми-
сия определения район на произход по ал. 1, а в
случаите по ал. 2 уведомяването (съобщаване-
то) се извършва както от българска страна, така
и от държавата членка, с която съвместно е
определен районът на произход.
Чл. 26. (1) Сортоподдържането на “сорт за
консервация” се извършва в района на произ-
ход от лицата по чл. 26 от Закона за посевния и
посадъчния материал (ЗППМ) при спазване
изискванията по чл. 27, ал. 1 ЗППМ.
(2) Във връзка с прилагането на ал. 1 на ос-
нование чл. 27, ал. 2 ЗППМ ИАСАС взема про-
би за проверки в отделните етапи на сортопод-
държането.”
§ 3. В допълнителните разпоредби се създа-
ва § 1а:
“§ 1а. По смисъла на тази наредба:
1. “консервация in situ” означава съхранени-
ето (консервацията) на генетичен материал в
естествената му среда и в случаи на култивира-
ни растителни видове, съхранението им в земе-
делска (фермерска) среда, в която те са развили
своите отличителни (характерни) белези;
2. “генетична ерозия” означава загуба във
времето на генетичното многообразие (разно-
образие) между и вътре в популациите или сор-
товете на един и същи вид или намаляване на
генетичната база на вида вследствие човешка
намеса или промяна в околната среда;
3. “местен сорт” означава  набор от попула-
ции или клонове на растителен вид, които са
естествено адаптирани към условията на окол-
ната среда на своя район;
4. “семена” са посевен материал (семена) на
различни растителни видове, както и семена
(клубени) на картофи, освен ако последните не
са изключени специално (съзнателно);
5. “популация” е съвкупност от индивиди на
един и същ биологичен вид, които имат общо
местообитание (обитават постоянно дадено
място) и поддържат относително хомогенно
потомство;
6. “популационен стандарт” означава допус-
тим процент на нетипични растения, характер-
ни за популацията в  даден растителен вид, с
който се сравняват резултатите от изпитвания-
та (изследванията);
7. “ниво на вероятност” означава процентът
на типичните за даден сорт растения, който се
измерва с критерии за достоверност.