Държавен вестник, бр. 54, 2010 г., стр. 32

СТР.  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  54
1.8. В кабинета по инфекциозни болести лека­
рят специалист извършва алгоритъм от действия 
за профилактика на професионална експозиция 
на здравния персонал с кръв и други биологични 
материали, които могат да съдържат причините­
ли на трансмисивни инфекции, както и мерки за 
неспецифична профилактика срещу други заразни 
заболявания съобразно съответните механизми на 
предаване на инфекцията.
1.9. Лекарят регистрира заразните болести в 
лабораторен журнал, съобщава ги в съответната 
РИОКОЗ с бързо известие, по телефон, факс или 
електронна поща в срок от 24 часа.
2. Инфекциозна клиника/отделение от второ 
ниво на компетентност
2.1. Компетентност:
2.1.1. Лечение на инфекции на дихателната 
система, стомашно-чревния тракт, кожата и меките 
тъкани, нервната система.
2.1.2. Лечение на вирусни хепатити без хепа­
тална кома. 
2.1.3. Лечение на вирусни екзантеми и локали­
зирани вирусни инфекции на кожата без вариола.
2.1.4. Лечение на инфекции, свързани с лимф­
ните възли.
2.1.5. Лечение на зоонози (туларемия, бруце­
лоза), рикетсиози (марсилска треска, Ку-треска), 
борелиози (лаймска борелиоза).
2.1.6. Лечение на вирусни хеморагични трески. 
2.2. Обем на медицинските дейности – в ин­
фекциозната клиника/отделение се извършват 
лечебно-диагностична и профилактична дейност 
в оптимален размер, съобразени с актуалните све­
товни достижения в областта на инфектологията и 
съобразно правилата за добра медицинска практика. 
2.2.1. В инфекциозната клиника/отделение се 
работи в условията на спешност. В тях не се до­
пуска планов прием на пациенти. Всички болни 
с инфекциозни заболявания се хоспитализират 
по спешност.
2.2.2. В инфекциозната клиника/отделение 
специалистите по инфекциозни болести осъщест­
вяват спешна изолация на болни с инфекциозни 
заболявания, възникнали като спорадични случаи 
или при епидемични взривове.
2.2.3. В инфекциозната клиника/отделение спе­
циалистите по инфекциозни болести осъществяват 
изолация на болни с инфекциозни заболявания, 
извършват диагностично уточняване и провеждат 
специфично лечение на същите.
2.2.3.1. Задължителна изолация на заразоно­
сители и болни от болести извън посочените в 
т. 3.2.1 за инфекциозна клиника/отделение от 
трето ниво на компетентност се осъществява в 
инфекциозната клиника/отделение от второ ниво 
на компетентност и когато съществува заплаха 
за здравето на гражданите, след разпореждане на 
министъра на здравеопазването.  
2.2.3.2. Изолация и лечение на болни от заразни 
болести извън посочените в т. 3.2.1 за инфекциозна 
клиника/отделение от трето ниво на компетентност 
при всички заразни болести, при които съществуват 
клинични индикации за хоспитализация.
2.2.4. В инфекциозната клиника/отделение ле­
карят специалист осъществява диагностично уточ­
няване на инфекциозното заболяване с помощта 
на: клинични методи – анамнеза, епидемиологична 
анамнеза, статус, текущо наблюдение, диагностични 
методи, микробиологични, вирусологични и серо­
логични изследвания за поставяне на етиологична 
диагноза. Провежда специфично лечение.
2.2.5. В диагностично-консултативните кабинети 
на инфекциозната клиника/отделение се извършва 
оценка на здравословното състояние и поставяне 
на индикации за спешно състояние на пациенти, 
които не са хоспитализирани, но са били насоче­
ни поради съмнение за инфекциозно заболяване. 
2.2.6. Инфекциозната клиника/отделение изпра­
ща ежедневно сведение на РИОКОЗ за постъпилите 
и изписаните болни.
2.2.7. Лекарите от инфекциозна клиника/отде­
ление осъществяват междуболнични и вътребол­
нични консултации при съмнение за инфекциозно 
заболяване на пациент, хоспитализиран в друго 
лечебно заведение за болнична помощ/отделение. 
2.3. Обем на диагностични изследвания – ин­
фекциозните клиники/отделения използват всички 
лабораторни, инструментални и апаратни въз­
можности за диагностика на съответното лечебно 
заведение за болнична помощ:
2.3.1. Пълно изследване на урина. 
2.3.2. Изследване на пълна кръвна картина, 
диференциално броене на левкоцити, скорост на 
утаяване на еритроцитите. 
2.3.3. Биохимични изследвания – кръвна захар, 
общ билирубин, трансаминази, чернодробни ензими, 
други ензими, алфа-амилаза, общ белтък, проте­
инограма, урея, креатинин, С реактивен протеин.
2.3.4. Изследване на киселинно-алкално рав­
новесие и електролити.
2.3.5. Изследване на време на кървене и съ­
сирване и хемостазни фактори.
2.3.6. Изследване на ликвор с качествено и 
количествено определяне на белтък, общ брой на 
клетки, морфология на левкоцити, електролити, 
ликворна захар, наличие на специфични антитела.
2.3.7. Изследване на биологични материали за 
търсене на различни етиологични агенти – бак­
терии, вируси, гъби и паразити: носен секрет, 
назофарингеален секрет, гърлен секрет, очен се­
крет, храчка, фекална проба, урина, хемокултура, 
серум, кръвна плазма, ликвор, плеврален пунктат, 
асцитна течност, кожни ефлоресценции и други.
2.3.8. Поставяне на назогастрална сонда: из­
вършване на стомашна промивка и провеждане 
на изкуствено хранене през нея.
2.3.9. Извършване на дълбока сифонна клизма 
и чревен лаваж.
2.3.10. Поставяне на уретрален катетър.
2.3.11. Аспирация на горни дихателни пътища. 
2.3.12. Рентгенови изследвания на белия дроб.
2.3.13. Оглед на очни дъна. 
2.3.14. Спинална пункция.
2.4. Обем на терапевтичните процедури:
2.4.1. Осигуряване на съдов източник – пери­
ферен или централен венозен път.
2.4.2. Мониториране на съзнанието, сърдечна­
та дейност, дишането и артериалното налягане, 
мониториране на алкално-киселинно състояние, 
кръвни показатели и обем на диуреза, мониториране 
(измерване и изчисляване) на баланс на приети/
отделени течности и нутритивен и енергиен баланс.