Държавен вестник, бр. 30, 2026 г., стр. 54

СТР.  54	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  30
тази разпоредба не противоречи на посочените 
по-горе закони и не следва да се отменя. В 
чл. 4, ал. 1, т. 1, буква „б“ ЗБНЗОК за 2025 г. 
се разпорежда, че в правомощията на НС на 
НЗОК е да утвърждава стойности на разхо­
дите по буква „а“ и по изпълнители на БМП, 
разпределена по месеци, което още веднъж 
показва, че стойностите по изпълнители на 
БМП по месеци не е противоречи на нор­
мативен акт от по-висока степен, какъвто е 
ЗЗО, респ. ЗБНЗОК за процесните години.
По отношение на разпоредбите на чл. 26а 
и чл. 28, ал. 3 и ал. 4, т. 2 НРД за МД за тях 
правилно в обжалваното решение е посоче­
но, че те също не противоречат на законови 
разпоредби, каквито са твърденията в каса­
ционната жалба, тъй като те имат законова 
делегация от чл. 4 ЗБНЗОК за 2024 г. и 
чл. 59, ал. 1а ЗЗО и за изпълнителите на 
БМП, поради което приетото в договора, 
че при сключването на договорите с лечеб­
ните заведения се допуска съобразяване с 
утвърдените стойности и обемите и цените 
на медицинските дейности, а както вече се 
посочи по-горе, ако се получи превишение 
на тези обеми и стойности, в НРД за МД се 
допуска компенсиране, респ. коригиране, на 
определените месечни стойности.
С оглед изложеното касационната жалба 
в посочените по-горе части се явява неосно­
вателна, а обжалваното съдебно решение в 
същите части като правилно, на основание 
чл. 221, ал. 2, предл. 1 АПК следва да бъде 
оставено в сила.
Относно разпоредбата на чл. 409, ал. 10 
НРД за МД, която регламентира, че прио­
ритетно изпълнителите на БМП в рамките 
на стойностите по ал. 1 осигуряват разходи 
за персонал. Така формулирана разпоредбата 
внася неяснота предвид това, че не става ясно 
дали разходите за персонал, които се осигуря­
ват от изпълнителите на БМП, са за сметка 
на стойностите за здравноосигурителни пла­
щания за посочената БМП. Така формулирана 
тази разпоредба е неясна, което ще затрудни 
нейното приложение, като изпълнителите на 
БМП ще бъдат поставени в затруднение за 
разходването на тези стойности, залегнали в 
чл. 410, ал. 10 за здравноосигурителни плаща­
ния за БМП, да се използват и за персонал. 
От една страна, тя препраща към чл. 409, 
ал. 1, в която са посочени единствено стой­
ностите за здравноосигурителни плащания 
за изпълнителите на БМП, а от друга страна, 
посочва, че в тези стойности ще се заплаща 
приоритетно и за персонал. В същото време 
ЗБНЗОК за посочените три години разгра­
ничава разходите за персонал и разходите за 
здравноосигурителни плащания за БМП –
аргумент от чл. 1, ал. 2, т. 1.1.1 и т. 1.1.3.7.
В този смисъл чл. 409, ал. 10 противоречи 
на законовите разпоредби, посочени по-горе, 
и затова подлежи на отмяна.
С оглед изложеното ще следва в частта на 
обжалваното решение, с което е отхвърлена 
жалбата на НСЧБ срещу чл. 409, ал. 10 от 
процесния договор, да бъде отменено като 
неправилно на основание чл. 221, ал. 2, 
предл. 2 АПК и вместо него на основание 
чл. 222, ал. 1 АПК да се постанови друго 
решение, с което да бъде отменен чл. 409, 
ал. 10 НРД за МД 2023 – 2025 г.
Предвид изхода на делото на страните 
следва да се присъдят разноски, като се 
вземат предвид и направените възражения 
за прекомерност.
На Националното сдружение на частните 
болници следва да се присъдят разноските, 
направени пред настоящата касационна ин­
станция в размер на 1200 лв. (613,55 евро) за 
адвокатско възнаграждение и за държавна 
такса за касационното обжалване в размер 
187,50 лв. (95,87 евро).
На Министерството на здравеопазването 
следва да се присъдят разноски от 35 лв. 
(17,90 евро) като част от държавната такса 
и 100 лв. (51,13 евро) за юрисконсултско 
възнаграждение за касационната инстанция.
На НЗОК с оглед претенцията за разноски 
само за държавната такса следва да се при­
съдят 35 лв. (17,90 евро), която представлява 
част от общо платената такса за обжалване 
пред ВАС, петчленен състав.
На Българския лекарски съюз предвид 
изхода на делото следва да се присъдят 
500 лв. (255,65 евро) разноски за касацион­
ното обжалване.
Водим от горното и в същия смисъл, 
Върховният административен съд, петчленен 
състав на първа колегия,
Р Е Ш И :
Отменя Решение № 5125 от 19.05.2025 г., 
постановено по адм. дело № 6887/2024 г. по 
описа на Върховния административен съд, 
осмо отделение, в частта, в която е отхвър­
лена жалбата на Националното сдружение на 
частните болници – гр. София, по отношение 
на чл. 409, ал. 10 от Националния рамков 
договор за медицинските дейности между 
Националната здравноосигурителна каса и 
Български лекарски съюз за 2023 – 2025 г. и 
вместо него постановява: