Държавен вестник, бр. 35, 2007 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  35
ване, не са инициирани в Министерския съвет, е
несъстоятелен, тъй като подобна правна фигура
е невъзможна в логиката и уредбата на законо-
дателния процес.
Според правилата за протичането на законо-
дателния процес, които се съдържат в чл. 70, ал. 2,
т. 1 и чл. 71, ал. 2 ПОДНС, водещата комисия по
законопроекта (в случая Комисията по бюджет
и финанси) внася в Народното събрание доклад
за второ гласуване, който съдържа както писме-
ните предложения на народните представители
и становищата на комисията по тях, така и пред-
ложенията на самата комисия по обсъждания
законопроект, когато тя приеме такива. При
второто гласуване в пленарна зала се обсъждат
както предложенията на народните представи-
тели, така и предложенията на водещата коми-
сия, включени в доклада. Следва да се има пред-
вид, че докладът по законопроекта е разгледан
на заседание на Комисията по бюджет и финан-
си и е приет с гласуването му от присъствалите
на заседанието є народни представители—чле-
нове на комисията. Предложението на предсе-
дателя на комисията за включването в законо-
проекта на § 100—104 е получило мнозинство от
гласовете. По този начин народните представи-
тели—председателят на Комисията по бюджет
и финанси и нейните членове, са внесли предло-
жения за второто гласуване по законопроекта и
именно тези предложения са били поставени на
обсъждане и гласуване в пленарна зала на засе-
данието на 19 декември 2006 г.
С оглед на горното искането за установява-
не на противоконституционността на § 100—104
поради нарушение на чл. 87, ал. 1 от Конститу-
цията е неоснователно. Председателят на Ко-
мисията по бюджет и финанси е народен пред-
ставител и може да прави предложения за вна-
сяне на изменения и допълнения в текстовете
на приетия на първо гласуване законопроект.
Приемането на тези предложения от останали-
те членове на комисията е основание за включ-
ването им в доклада по законопроекта като
предложения на комисията и това изрично е
уредено в чл. 70, ал. 2, т. 2 ПОДНС.
Неоснователно е твърдението, съдържащо
се в искането на групата народни представите-
ли, че депутатите не са могли да изразят стано-
вище по предложените нови § 100, 101, 102, 103
и 104. Народните представители са могли да
изразят своето отношение по направеното пред-
ложение както на заседанието на постоянната
комисия, на което е приет докладът по зако-
нопроекта, така и в пленарното заседание при
гласуването на второ четене. Това е видно от
съответните стенографски протоколи.
Б. В искането се твърди, че е нарушена задъл-
жителната процедура за гласуване на законопро-
екти, установена в чл. 88, ал. 1 от основния закон,
уреждащ законодателния процес, който изисква
законите да се обсъждат и приемат с две гласува-
ния, извършвани на отделни заседания. По из-
ключение се допуска парламентът да реши двете
гласувания да се извършат в едно заседание.
Съгласно чл. 71, ал. 2 ПОДНС при второто
гласуване на законопроектите се обсъждат само
предложения на народните представители, пос-
тъпили между двете четения, както и предложе-
ния на водещата комисия, включени в доклада
є. Не се обсъждат и гласуват предложенията,
които противоречат на принципите и обхвата на
приетия на първо гласуване законопроект.
След като законодателният процес съдържа
правилото за две гласувания в пленарна зала като
решаващи фази в приемането на всеки законо-
проект, тогава по дефиниция приетите закони ще
съдържат и текстове, които ще са обсъдени и
приети само веднъж в пленарната зала на второ
четене, тъй като са били предложени между пър-
вото и второто четене на законопроекта. Това
изрично и ясно е предвидено в ПОДНС. Тази
регламентация не е в противоречие с конститу-
ционното правило на чл. 88, ал. 1 за двете гласу-
вания, защото гласуването на предложенията,
направени между първо и второ четене, е част от
самото второ четене, а направените предложе-
ния са елементи в законодателната верига, “на-
низана” след първото четене. В законодателния
процес всяко действие е обусловено от предхож-
дащото го—до второ четене не може да се стигне,
ако не се мине през фазата на писмените предло-
жения на народните представители за изменение
и допълнение в текстовете на законопроекта.
Внесените в Народното събрание законо-
проекти се изменят и допълват в процеса на
тяхното обсъждане, като предложения в този
смисъл се правят както от народните предста-
вители, така и от водещата комисия. В конк-
ретния случай допълнения към законопроекта
са направени чрез предложения на водещата
комисия—Комисията по бюджет и финанси, на
основание чл. 70, ал. 2, т. 2 ПОДНС. Такива
именно допълнения представляват оспорвани-
те § 100—104, които  са били включени в докла-
да на водещата комисия като нейни предложе-
ния. Те са обсъдени в пленарна зала и са приети
по съответния ред на второ гласуване.
Практиката на Конституционния съд кате-
горично потвърждава възможността да се вна-
сят промени  в законопроектите между двете
гласувания на Народното събрание. Така в мо-
тивите на Решение № 14 от 2001 г. по к.д. № 7 от
2001 г. Конституционният съд е приел, че  “Кон-
ституцията не ограничава възможностите на
законодателя да допълва или изменя проекти-
те за закони между двете гласувания”, както и
че “съвсем естествено и конституционосъобраз-
но е внесените законопроекти да бъдат изменя-
ни и допълвани в процеса на тяхното обсъжда-
не”. От тази гледна точка изискването за две
гласувания на законите, провеждани на отдел-
ни заседания, е тясно свързано със създаването
на гаранции за упражняване правото на народ-
ните представители да правят промени в пър-
воначалните текстове на законопроектите.
Според стенографския протокол от заседа-
нието на Четиридесетото Народно събрание,
проведено на 19 декември 2006 г., на тази дата е