Държавен вестник, бр. 28, 2004 г., стр. 102

С Т Р .  102
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  28
щия въздух се измерва в началото и в края на всяко
изпитване. Измерваната преди изпитването фонова кон-
центрация на СО2 или NOX в разреждащия въздух не
бива да се отклонява от измерената след изпитването
концентрация с повече от 100 ppm или 5 ppm.
Когато се използва система за анализ на разредени
отработили газове, съответните фонови концентрации
се определят чрез вземане на проба от разреждащия
въздух в торбичка за вземане на проби по време на цялата
последователност на изпитването.
Текущата фонова концентрация (без торбичка) може
да се определи минимум в три точки (в началото, в края
и близо до средата на цикъла) и да се намери средната
стойност. По заявка от производителя може да не се
извършва измерване на фона.
3.5. Проверка на анализаторите
Анализаторите се нулират и се проверяват показа-
нията им.
3.6. Изпитвателен цикъл
3.6.1. Извънпътни машини:
3.6.1.1. Изпитването на двигателите на стенд се про-
ведежда по следния 8-етапен цикъл* на натоварване:
Изпита-
Честота
Нато-
Коригиращ
 телна
на въртене
варване
фактор
 (етап)
 (%)
1
Номинална
100
0,15
2
Номинална
75
0,15
3
Номинална
50
0,15
4
Номинална
10
0,1
5
Междинна
100
0,1
6
Междинна
75
0,1
7
Междинна
50
0,1
8
Празен ход
—
0,15
* Идентичен с цикъла С1 от проекта за БДС ISO-
8178-4:2003.
3.6.2. Привеждане на двигателя към необходимите
условия за изпитване
Двигателят и системата се загряват при максимал-
на честота на въртене и въртящ момент, за да се стаби-
лизират параметрите на двигателя съгласно препоръ-
ките на производителя.
Забележка. Този период за привеждане към необхо-
димите условия за изпитване трябва също да предот-
врати влиянието на отлагания по изпускателната сис-
тема от предишното изпитване. Изисква се стабилизи-
ращ период между етапите на изпитване, който служи
за минимизиране влиянията от предходния етап.
3.6.3. Последователност на изпитване
Започва се последователността на изпитването.
Изпитването се проведежда по реда на номерата на ета-
пите, както е посочено за изпитателния цикъл.
По време на всеки етап на изпитвателния цикъл
след началния преходен период се поддържа предписа-
ната честота на въртене в рамките на по-високата стой-
ност от ± 1 % от номиналната честота на въртене или
± 3 min-1, като това не важи за долната граница на чес-
тотата на въртене на празен ход, при която трябва да се
спазват зададените от производителя толеранси. Пред-
писаният въртящ момент се поддържа така, че средна-
та стойност за времето на измерванията да отговаря с
толеранс ± 2 % от максималния въртящ момент при
честотата на въртене на изпитването.
За всяка точка на измерване е необходимо мини-
мално време 10 минути. Ако при изпитването на един
двигател е необходимо по-дълго време за взимане на
проби, за да се събере достатъчна маса от частици по
измервателния филтър, продължителността на етапа
на изпитване може да бъде удължена според необхо-
димостта.
Продължителността на етапите на изпитването се
записва и докладва.
Стойностите на концентрацията на емисиите на
отработилите газове се измерват през последните 3
минути от етапа и се записват.
Взимането на проба от частици и измерването на
емисиите от газове не трябва да започва преди ста-
билизирането на двигателя съгласно указанията на
производителя и трябва да бъдат приключени ед-
новременно.
Температурата на горивото се измерва на входа на
горивонагнетателната помпа или съгласно предписа-
нието на производителя, а мястото на измерването се
отбелязва.
3.6.4. Изходящи данни от анализиращите уреди
Изходящите данни от анализаторите се записват на
лентово записващо устройство или се измерват с рав-
ностойна система за събиране на данни, като при това
отработилият газ трябва да протича през анализатори-
те най-малко през последните 3 минути на всеки етап.
Ако при измерването на разредения СО и СО2 се изпол-
зва торбичка за взимане на проба (виж раздел III, т.
1.4.4), пробата по време на последните 3 минути на всеки
етап от изпитването се въвежда в торбичката, анализи-
ра се и се записва.
3.6.5. Взимане на проба от частици
Проба от частици може да се вземе по еднофилтър-
ния или многофилтърния метод (раздел III, т. 1.5) . Тъй
като резултатите при тези методи могат да имат леки
отклонения, заедно с тези резултати трябва да бъде
посочен и използваният метод.
При еднофилтърния метод трябва да се имат пред-
вид зададените в процедурата на цикъла на изпитване
коригиращи фактори при взимането на проби, като
съответно се настройват потокът за взимане на проба-
та и/или времето за взимане на пробата.
Във всеки етап на изпитване пробите се взимат
колкото се може по-късно. Взимането на проби за етап
при еднофилтърния метод трае най-малко 20 секунди,
а при многофилтърния метод—най-малко 60 секунди.
При системи без възможност за байпас взимането на
проби за етап на изпитване при еднофилтърния и мно-
гофилтърния метод трае най-малко 60 секунди.
3.6.6. Условия на двигателя
Честотата на въртене на двигателя, натоварване-
то, температурата на всмуквания въздух, дебитът на
горивото, въздуха и отработилите газове се измерват
след стабилизирането на двигателя при всеки етап на
изпитване.
Ако измерването на дебита на отработилите газо-
ве или измерването на разхода на въздух и на гориво
не са възможни, може да се извърши пресмятане по
метода на въглеродно-кислородния баланс (виж раз-
дел III, т. 1.2.3).
Всички допълнително необходими за пресмятането
данни трябва да се запишат (виж раздел V, т. 1.1 и 1.2).
3.7. Повторна проверка на анализаторите
След измерването за повторна проверка се използ-
ва “нулев” еталонен газ и същият еталонен газ както
при първоначалната проверка. Изпитването се счита за
валидно, ако разликата между първоначалната и пов-
торната проверка е по-малка от 2 %.
Раздел II
Технически данни на еталонното гориво за из-
питванията за одобрение и проверка на съответ-
ствие на продукцията
Еталонно гориво за извънпътни машини (1)
Забележка. Удебеленията обозначават основните
свойства относно характеристики на двигателя/емисии
на отработили газове.