Държавен вестник, бр. 81, 2005 г., стр. 7

Б Р О Й  81
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
норма от основния закон, поради което искане-
то следва да се отхвърли. Внасянето на оспоре-
ната разпоредба от закона в пленарна зала за
обсъждане на предложения от народните пред-
ставители, след като тя вече е била гласувана в
заседанието на 11.II.2005 г., не представлява
процедурно нарушение, още повече, че по съще-
ство това не води до подмяна на волята на мно-
зинството народни представители.
В пленарното заседание на 17.II.2005 г. се е
пристъпило към гласуване на окончателната
редакция на оспорената разпоредба, допълне-
на с приетата разпоредба на § 7, ал. 2 ПЗР на
закона. Гласуваният текст на § 7, ал. 2
ПЗРЗРВКУ е израз на волята на народните
представители оспорената от президента раз-
поредба на § 6, т. 3, касаеща отмяната на
чл. 193, ал. 3 от Закона за водите, да влезе в
сила от 1.VI.2005 г.
Водим от гореизложеното и на основание
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията, Консти-
туционният съд
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на 49 народни предста-
вители от XXXIX Народно събрание за уста-
новяване противоконституционността на § 6,
т. 3 от преходните и заключителните разпо-
редби на Закона за регулиране на водоснабди-
телните и канализационните услуги (ДВ, бр. 18
от 2005 г.).
Съдиите Неделчо Беронов и Владислав Сла-
вов са подписали решението с особено мнение.
Председател: Неделчо Беронов
ОСОБЕНИ МНЕНИЯ
на конституционни съдии
по конституционно дело № 6 от 2005 г.
 Неделчо Беронов
Подписах решението от 29.IX.2005 г. с осо-
бено мнение поради следните съображения:
Разпоредбата на чл. 101, ал. 2 от Конститу-
цията (К) изисква Народното събрание да
приеме повторно с мнозинство повече от по-
ловината от всички народни представители
върнатия от президента закон.
Смисълът на тази разпоредба е станови-
щето на парламента, когато президентът е
упражнил правото си на отлагателно вето, да
бъде изразено от по-голямо мнозинство, от-
колкото е предвидено в чл. 81, ал. 2 К.
Приетите от Народното събрание актове
се обнародват в “Държавен вестник” (чл. 88,
ал. 3 К), след което влизат в сила (чл. 5, ал. 5
К) и стават част от действащото право. Кога-
то президентът е упражнил правото си по
чл. 101, ал. 1 К да върне закон в Народното
събрание за ново обсъждане, няма обнарод-
ване и влизане в сила. Липсва промулгация—
условие, без което не може да приключи про-
цесът на влизане в сила на законова разпо-
редба. Това налага повторно гласуване, а не
евентуална разлика между редакцията на
закона преди и след ветото на президента.
Народното събрание трябва повторно да при-
еме закона след обсъждане, независимо дали
го запазва в първоначалния му вид или въз-
приема напълно или частично предложения-
та на президента. Едва повторно приетият
закон може да бъде обнародван (чл. 101, ал. 3
К) и да влезе в сила. Първоначално приетият
от Народното събрание закон не е обнарод-
ван и не е влязъл в сила, не е станал част от
действащото право.
Становището, че чл. 101, ал. 2 К се отнася
само до случаите, когато има различие в оцен-
ките на Народното събрание и на президента,
няма опора в редакцията на текста. То не е
съобразено с конституционните разпоредби за
обнародване и влизане в сила на законите.
Още по-малко може да бъде споделено ста-
новището, че изискването на квалифицирано
мнозинство е било спазено на 11.II.2005 г. при
приемане от Народното събрание ветото на
президента. Обсъжданият чл. 101, ал. 2 К не е
за приемане ветото на президента, а за прие-
мане повторно на закона.
При второто гласуване на 17.II.2005 г. На-
родното събрание приема окончателната ре-
дакция на оспорената от президента разпо-
редба, допълнена с нова алинея втора на § 7
от преходните и заключителните разпоредби
на Закона за регулиране на водоснабдител-
ните и канализационните услуги (ЗРВКУ).
Това е станало в нарушение на чл. 101, ал. 2
К, защото “за” са гласували 117, “против”—
74, и 6 народни представители се въздържа-
ли (с. 238.4 от стенографския протокол на за-
седанието на парламента на 17.II.2005 г.). Лип-
сва изискваното от Конституцията мнозин-
ство повече от половината от всички народ-
ни представители, т.е. 121.
След приемане на Конституцията Велико-
то Народно събрание (ВНС) се разпуска, като
продължава да изпълнява функциите на На-
родното събрание до избирането на нов пар-
ламент (§ 1, ал. 1 и 2 от преходните и заклю-
чителните разпоредби на Конституцията).
Затова Решението на ВНС от 20.VIII.1991 г.
за приемане на Процедурни правила за пов-
торно разглеждане на законопроектите при
условията на чл. 101, ал. 2 К (ДВ, бр. 71 от
1991 г.) не може да се счита за автентично
тълкуване, от което да следва негова задъл-
жителност. Но то е акт на същите народни
представители, които са приели Конституция-
та няколко седмици преди това. Решението
на ВНС от 20.VIII.1991 г. е сигурна изходна