Държавен вестник, бр. 1, 2007 г., стр. 131

Б Р О Й  1
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  131
Помпата за вземане на проби от частици се пос-
тавя на достатъчно разстояние от канала, за да може
температурата на постъпващите в нея газове да се
поддържа постоянна (± 3 K), когато не се използва
коригиране на дебита чрез FC3.
Помпа за разреден въздух—DP (фиг.21)
Помпата за разреден въздух се поставя така, че
въздухът за вторично разреждане да се подава с
температура 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C), когато въз-
духът за разреждане не се подгрява предварително.
Регулатор на дебита—FC3 (фиг. 20 и 21)—Регу-
латорът на дебита се използва за компенсиране
дебита на пробата от частици в зависимост от из-
мененията на температурата и противоналягането
в системата за вземане на проби, когато не се раз-
полага с друго средство. Регулаторът на дебита е
необходим, когато се използва електронна компен-
сация на дебита EFC (виж фиг. 19).
Разходомер—FM3 (фиг. 20 и 21)
Газовият брояч или уредът за измерване на де-
бита на пробата от частици се поставя на достатъч-
но разстояние от помпата за вземане на проби Р, за
да може температурата на постъпващите в него га-
зове да се поддържа постоянна (± 3 K), когато не се
използва коригиране на дебита чрез FC3.
Разходомер—FM4 (фиг. 21)
Газовият брояч или уредът за измерване на де-
бита на въздуха за разреждане се поставя така, че
температурата на постъпващите в него газове да
бъде 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C).
Сачмен клапан—BV (по избор)
Сачменият клапан трябва да има вътрешен ди-
аметър не по-малък от диаметъра на тръбата за
прехвърляне на частиците РТТ и време на превк-
лючването не по-малко от 0,5 s.
Забележка: Когато околната температура в бли-
зост до PSP, PTT, SDT и FH е по-ниска от 293 K
(20 °C), се вземат мерки за избягване на загубите
от отлагане на частици върху студените стени на
тези елементи. Препоръчва се подгряването и/или
термоизолирането на тези елементи до предписа-
ните в съответните технически описания граници
и поддържане на минимална температура 293 K
(20 °C) при входа на филтъра по време на вземане-
то на проба.
При голямо натоварване на двигателя, посоче-
ните елементи могат да се охладят с неагресивни
средства, като вентилатор,  така че температурата
на охлаждащия флуид да е не по-ниска от 293 K
(20 °C).
3. Определяне на димността
3.1. Въведение
Точки 3.2 и 3.3 и фиг. 22 и 23 съдържат подроб-
ни описания на препоръчителните системи димо-
мери. Тъй като различни конфигурации могат да
достигнат до еквивалентни резултати, не се изиск-
ва точно съответствие с фиг. 22 и 23. Допълнител-
ни компоненти—уреди, клапани, електромагнити,
помпи и прекъсвачи, могат да послужат за получа-
ване на допълнителна информация и за координи-
ране на функциите на компонентите на системите.
Други компоненти, които не са необходими за оси-
гуряване на точността на някои системи, могат да
бъдат изключени, когато това изключване се осно-
вава на възприетата технология.
Принципът на измерване се основава на про-
пускане на светлина с конкретна дължина през
измерваните димни емисии и че част от попада-
щия в приемното устройство (датчика) светлинен
поток се използва за оценяване характеристиките
на непрозрачността (затъмнеността) на средата.
Измерването на димните емисии зависи от конс-
трукцията на апаратурата и може да се извърши в
изпускателната тръба (при поставен в нея димо-
мер с пълен поток), в края на изпускателната тръ-
ба  (при поставен димомер за пълен поток в края
на тръбата) или чрез вземане на проби от изпуска-
телната тръба (димомер за частичен поток). Про-
изводителят на уреда предоставя дължината на
оптичния път на уреда за определяне на коефици-
ента на поглъщане на светлината с помощта на
сигнала за димност.
3.2. Димомер за пълен поток (дебит)
Могат да се използват два основни типа димо-
мери за пълен поток (фиг. 22). С помощта на поста-
вен в изпускателната тръба димомер се измерва дим-
ността на цялата струя отработили газове в нея. При
този тип димомер ефективната дължина на оптич-
ния път зависи от конструкцията на димомера.
С помощта на поставен димомер в края на из-
пускателната тръба се измерва димността на цяла-
та струя отработили газове при излизането им от
нея. При този тип димомер ефективната дължина
на оптичния път зависи от конструкцията на из-
пускателната тръба и от разстоянието между не-
йния край и димомера.
Фиг. 22. Димомер за пълен дебит
3.2.1. Компоненти от фиг. 22:
Изпускателна тръба—EP
При използване на поставен в изпускателната
тръба димомер не трябва да има никакви измене-
ния в диаметъра на изпускателната тръба в грани-
ците на зона, равна на три пъти диаметъра на из-
пускателната тръба преди и след зоната на измер-
ване. Когато диаметърът на зоната на измерване е
по-голям от диаметъра на изпускателната тръба, се
препоръчва пред зоната на измерване да се използ-
ва тръба с постепенно намаляващ се диаметър.
При използване на поставен в края на изпуска-
телната тръба димомер последният участък от 0,6 m
на изпускателната тръба трябва да има кръгло нап-
речно сечение и този участък да бъде без колена и
извивки. Краят на изпускателната тръба трябва да
бъде заоблен. Димомерът се поставя в центъра на
струята отработили газове на растояние 25 ± 5 mm
от края на изпускателната тръба.
Дължина на оптичния път—OPL
Дължината на затъмнения от димните емисии
оптичен път между светлинния източник на димо-
мера и датчика (приемното устройство) при необ-