Държавен вестник, бр. 15, 2010 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  15
седалище, адрес на управление или адрес за 
кореспонденция на територията на Република 
България.
(2) В случай че местоживеенето или обичай­
ното пребиваване на лицето, а за юридическото 
лице – седалището, адресът на управление или 
адресът за кореспонденция, на територията на 
Република България не са посочени в удостове­
рението, решението за налагане на финансови 
санкции се признава от окръжния съд по по­
соченото в удостоверението местонахождение 
на имуществото или по място на източника на 
доходи на засегнатото лице.
(3) При определяне на подсъдността се 
прилага и чл. 15, ал. 4 и 5.
Производство по признаване
Чл. 32. (1) Производството по признаване 
на решения за налагане на финансови санкции 
се извършва по реда на чл. 16, ал. 1 – 8.
(2) Когато е установено, че решението се 
отнася за деяния, които не са извършени на 
територията на издаващата държава и попадат 
под наказателната юрисдикция на българските 
съдилища, окръжният съд може да намали 
размера на финансовата санкция до максимал­
ния размер, предвиден за подобни деяния по 
българското законодателство.
(3) Съдът се консултира по всеки подходящ 
начин с компетентните органи на издаващата 
държава, преди да вземе решение да не признае, 
изцяло или частично, или да не допусне изпъл­
нение на решение за налагане на финансови 
санкции съгласно чл. 35, т. 1, 3 и 9.
Приспадане
Чл. 33. В случай че засегнатото лице пред­
стави доказателство за пълно или частично 
изпълнение, извършено във връзка с решението 
за налагане на финансова санкция, се прилага 
чл. 17.
Производство пред въззивния съд
Чл. 34. (1) Засегнатото лице може да об­
жалва акта на окръжния съд за признаване на 
решението за налагане на финансови санкции 
по реда на чл. 20, ал. 1 – 3. 
(2) Решението за налагане на финансови 
санкции и основанията за неговото издаване 
подлежат на отмяна само от съд на издаваща­
та държава в съответствие с националното є 
законодателство. 
Основания, при които може да се откаже при­
знаване и изпълнение
Чл. 35. Съдът може да откаже да признае 
и допусне изпълнение на решение за налагане 
на финансови санкции, ако установи, че: 
1. удостоверението не е представено, е не­
пълно или очевидно не отговаря на решението;
2. срещу осъденото лице за същото деяние 
в Република България или в друга държава, 
различна от издаващата или изпълняващата, е 
постановено и приведено в изпълнение решение 
за налагане на финансови санкции;
3. изпълнението на решението е с изтекла 
давност по българското законодателство и 
решението се отнася за деяние, подсъдно на 
български съд;
4. налице е имунитет или привилегия по 
българското законодателство, които правят 
изпълнението на решението недопустимо;
5. решението се отнася за деяния, които:
а) по българското законодателство се считат 
за извършени изцяло или отчасти на терито­
рията на Република България, или
б) са били извършени извън територията 
на издаващата държава и българското зако­
нодателство не позволява предприемане на 
наказателно производство по отношение на 
такива деяния; 
6. наложената финансова санкция е по-
малка от 70 евро или левовата равностойност 
на тази сума;
7. в някои от случаите по чл. 30, ал. 1 реше­
нието се отнася за деяние, което не съставлява 
престъпление или административно нарушение 
според българското законодателство;
8. решението е било постановено срещу 
физическо лице, което по българското за­
конодателство поради възрастта си не носи 
наказателна отговорност и не подлежи на 
наказателно преследване за деянията, които 
обосновават решението;
9. съгласно удостоверението съответното 
лице:
а) в случай на писмено производство не е 
било уведомено лично или чрез упълномощен 
представител относно правото си да обжалва 
решението и относно сроковете, които са в сила 
за това обжалване съгласно законодателството 
на издаващата държава, или
б) не се е явило лично, освен ако от удос­
товерението е видно, че съответното лице е 
било уведомено лично или чрез упълномощен 
представител относно производството съгласно 
законодателството на издаващата държава или 
е посочило, че няма да обжалва решението.
Изпълнение
Чл. 36. Признатото по реда на този раздел 
решение се изпълнява съгласно чл. 22.
Прекратяване на изпълнението по искане 
на издаващата държава
Чл. 37. Изпълнението се прекратява при 
условията на чл. 23.
Задължение за уведомяване
Чл. 38. (1) Съдът незабавно уведомява ком­
петентния орган на издаващата държава за: