Държавен вестник, бр. 27, 2005 г., стр. 51

Б Р О Й  27
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  51
ката мрежа, а чл. 9, ал. 1 от наредбата разпо-
режда, че условията за присъединяване съдър-
жат техническите изисквания на преносното или
съответното разпределително предприятие към
съоръженията в присъединявания обект и ин-
формация за съоръженията за присъединяване
относно техническите характеристики за всяко
присъединяване, изчерпателно изброени в 14
точки. С оглед на тази нормативна уредба след-
ва изводът, че с нормата на чл. 7, ал. 1 от наред-
бата не се допуска делегиране на преносното,
съответно на разпределителното предприятие,
да определя условия за присъединяване, а един-
ствено с оглед на конкретните технически ха-
рактеристики на обекта за присъединяване да
определи конкретните параметри на условията
за присъединяване за този обект.
По тези доводи настоящият състав счете, че
оспорената разпоредба не противоречи на нор-
мата на чл. 117, ал. 3 от Закона за енергетиката.
С жалбата са оспорени разпоредбите на чл. 8,
ал. 4 и 5 от Наредба № 6 за присъединяване на
производители и потребители на електрическа
енергия към преносната и разпределителните
електрически мрежи. Съобразно чл. 8, ал. 4 от
наредбата електроразпределителното предпри-
ятие може при условията на чл. 117, ал. 7 от
Закона за енергетиката да присъедини обект на
потребител към уредба—собственост на трето
лице, когато липсва възможност за присъеди-
няването му в искания срок, и съобразно ал. 5
при присъединяване в случаите по ал. 4 елект-
роразпределителното предприятие съгласува ус-
ловията за присъединяване с третото лице.
Доводите, развити от жалбоподателя, са, че в
тази хипотеза подзаконовият нормативен акт
излиза от прилагането на законовата норма на
чл. 117, ал. 7 от Закона за енергетиката, тъй като
в хипотезата, към която препраща оспореният
текст, е предвидена възможност за достъп до
електрически уредби на трети лица само за
нуждите на преобразуването и преноса на елект-
рическа енергия, и то при възмездност на пре-
доставения достъп.
Съобразно т. 11 от допълнителната разпо-
редба на наредбата “съоръжения за присъеди-
няване” са съвкупност от електропроводни ли-
нии, електрически уредби и друго електричес-
ко оборудване, предназначени за пренос, пре-
образуване и доставка на електрическа енергия
от електрическата мрежа до електрическите
съоръжения на обект на потребител или на
разпределително предприятие или от централа
до електрическата мрежа. При това легално
дефинирано понятие следва да се приеме, че
във всички случаи задължително условие за
осъществяване на преноса и преобразуването
на електрическа енергия от електрическата
мрежа към приемниците е да има физическа
връзка между тях, която се осъществява от съ-
оръженията за присъединяване. При това по-
ложение не може да се приеме, че с оспорения
текст на подзаконовия нормативен акт е пред-
виден ред за присъединяване към уредба на
трето лице, който не е законово регламенти-
ран, тъй като във всички случаи задължително
условие за осъществяване на преноса и преоб-
разуването на електрическа енергия от елект-
рическата мрежа до обектите на потребление е
осъществяване на физическа връзка чрез при-
съединяването. Като необходим елемент при
преноса и преобразуването на електрическа
енергия и присъединяването е допустимо при
условията на чл. 117, ал. 7 от Закона за енерге-
тиката, поради което настоящият състав счете,
че оспорената разпоредба не противоречи на
законовата норма.
Жалбоподателят оспорва като незаконосъ-
образна разпоредбата на чл. 10, ал. 2 от наред-
бата, съобразно която, когато при проучването
се установи, че новият обект засяга съществу-
ващи електрически съоръжения, изместването
им се извършва от и за сметка на възложителя
след одобряване по реда на Закона за устрой-
ство на територията на съгласуваните проекти
с преносното или съответното разпределител-
но предприятие. Развити са доводи, че оспоре-
ният текст противоречи на нормата на чл. 64,
ал. 3 от Закона за устройство на територията по
аргумент от дефинираното в § 5, т. 31 от ДР на
ЗУТ понятие за техническа инфраструктура. До-
водите на жалбоподателя не са съобразени с
изменението на чл. 37, ал. 1 от Закона за уст-
ройство на територията, прието с § 27 от ПЗР на
Закона за енергетиката, съобразно което измест-
ването на съществуващи електрически съоръ-
жения се извършва от възложителя на новото
строителство и за негова сметка. При това из-
менение на териториалноустройствения закон
не е налице твърдяната незаконосъобразност
на нормата на чл. 10, ал. 2 от наредбата, поради
което жалбата в тази част е неоснователна.
С разпоредбата на чл. 67, ал. 3 от Закона за
енергетиката е предвидено, че енергийните
предприятия ползват безвъзмездно части от
сгради за монтиране на средства за измерване
и други съоръжения, свързани с доставката на
електрическа енергия. В съответствие със за-
коновата разпоредба в оспорения чл. 10, ал. 3
от наредбата е предвидено, че преносното или
съответното разпределително предприятие
може безвъзмездно да ползва части от присъе-
динявания обект за монтиране, поддържане и
експлоатация на средства за измерване, кому-
тационни устройства и други съоръжения, свър-
зани с доставката на електрическа енергия, като
тези части от обекта не могат да бъдат използ-
вани за други цели от преносното или съответ-
ното разпределително предприятие. При това
положение настоящият състав на Върховния
административен съд счете, че обжалваната
разпоредба съответства на законовата норма
на чл. 67, ал. 3 от Закона за енергетиката и в
този смисъл е законосъобразна.