Държавен вестник, бр. 66, 2024 г., стр. 65

БРОЙ  66	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  65   
Предвид изложеното Конституционният 
съд намира, че промяната в чл. 130а, ал. 3, 
изр. трето, както е въведена с § 16 ЗИД на 
Конституцията, сама по себе си не е проти­
воконституционна.
ж) Организация на дейността на Висшия 
съдебен съвет, Висшия прокурорски съвет 
и Общото събрание – промени в чл. 130б, 
ал. 5 и 6, както са въведени с § 17 ЗИД на 
Конституцията
С § 17 са въведени чл. 130б, ал. 5 и 6, които 
уреждат въпроси, свързани с дейността на 
Висшия съдебен съвет, на Висшия прокурорски 
съвет и на Общото събрание.
Съгласно чл. 130б, ал. 5 заседанията на 
Висшия съдебен съвет се ръководят от предсе­
дателя на Върховния касационен съд, а в негово 
отсъствие – от председателя на Върховния 
административен съд. Сравнение с уредбата на 
дейността на съдийската колегия на Висшия 
съдебен съвет показва в първата част иден­
тичност на двата текста. Съгласно чл. 130б, 
ал. 2 преди изменението съдийската колегия 
на Висшия съдебен съвет се председателства 
от председателя на Върховния касационен 
съд. Добавянето на председателя на Върхов­
ния административен съд при отсъствие на 
председателя на Върховния касационен съд е 
въпрос на преценка на законодателя.
В разпоредбата законодателят не е опре­
делил председателстващия на Висшия проку­
рорски съвет, което няма никакви пречки на 
основание чл. 133 от Конституцията да бъде 
определено в закон, но е илюстрация на не­
еднаквия подход на законодателя към двата 
органа, които кадрово и административно 
обезпечават съдебната власт. 
В тази си част разпоредбата не противо­
речи на основополагащи конституционни 
принципи.
Съгласно чл. 130б, ал. 5 заседанията на 
Общото събрание се ръководят от председа­
теля на Върховния касационен съд, а в негово 
отсъствие – от председателя на Върховния 
административен съд. Сравнение с уредбата 
преди настоящото изменение сочи, че за­
седанията на пленума на Висшия съдебен 
съвет се председателстват от министъра на 
правосъдието. Тази разпоредба в редакцията 
преди оспореното изменение е част от Консти­
туцията от нейното създаване. Протоколите 
от заседанията на Комисията за изработване 
на проект за Конституция на България и 
стенограмите от пленарните заседания на 
Великото Народно събрание показват дългия 
път, който създателите на Конституцията са 
изминали в търсене на необходимия баланс 
между съдебната и изпълнителната власт. 
Анализирайки възможната роля на президента 
в органа, който кадрово и административно 
обезпечава съдебната власт, и взаимодействие­
то му с министъра на правосъдието, както 
и възможността предложенията на Висшия 
съдебен съвет до президента за назначава­
не, повишаване, понижаване, преместване 
и освобождаване на съдиите, прокурорите 
и следователите да се правят само от ми­
нистъра на правосъдието, минавайки през 
председателстването на Висшия съдебен съвет 
от президента и само в негово отсъствие от 
министъра на правосъдието (стенографски 
протокол от 163-тото заседание на Великото 
Народно събрание от 24.06.1991 г.), създателите 
на Конституцията стигат до решението ми­
нистърът на правосъдието да председателства 
органа, който кадрово и административно 
обезпечава съдебната власт, но без право да 
участва в гласуването (чл. 130, ал. 5 от приетия 
през 1991 г. текст на Конституцията). По този 
начин те осигуряват взаимодействие между 
съдебната и изпълнителната власт, което 
гарантира баланс, позволяващ определено 
навлизане в дейността на съдебната власт, без 
да засяга нейната независимост. С въведеното 
с § 17 изменение на чл. 130б, ал. 5 в частта 
относно определянето, че председателят на 
Върховния касационен съд председателства 
Общото събрание, законодателят изключва 
установения от създателите на Конституцията 
способ за взаимодействие между съдебната и 
изпълнителната власт като елемент на меха­
низма за взаимен контрол и взаимодействие. 
Лишаването на министъра на правосъдието от 
правото да председателства общия орган на 
съдебната власт променя установения баланс 
между законодателната, изпълнителната и съ­
дебната власт и така се нарушава принципът 
на разделение на властите, защото се създават 
конституционни предпоставки за затваряне и 
изолиране на съдебната власт и за засилване 
на недосегаемостта є, каквато не е целта на 
Конституцията с прогласяването на принципа 
на независимост на съдебната власт. 
Изложеното дава основание на съда да 
приеме, че разпоредбата на чл. 130б, ал. 5 в 
частта относно определянето на председателя 
на Върховния касационен съд за председа­
телстващ на Общото събрание е противо­
конституционна.
Разпоредбата на ал. 6 възпроизвежда съ­
ществуващото и преди настоящото изменение 
право на министъра на правосъдието и на 
главния инспектор да присъстват на заседа­
нията на съдийската и прокурорската колегия 
на Висшия съдебен съвет, „като не участват 
в гласуването“. При отчитане на изложеното 
относно ал. 5 на чл. 130б, чрез която на минис­
търа на правосъдието е отнета възможността 
да председателства общия за съдебната власт 
орган, съдът счита, че разпоредба на ал. 6, 
разгледана сама по себе си, не е в нарушение 
на конституционен принцип или разпоредба.