Държавен вестник, бр. 13, 2008 г., стр. 79

Б Р О Й  13
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  79
твор D или в негов заместител, преди да се извърши
сравнение с нормативно установените допустими
граници; той се получава, като се умножи ФРД по
ФРМ, когато и двата коефициента са приложими.
5.1. Анализът за миграция се провежда с мате-
риала или предмета. Когато това е практически
невъзможно, се взема проба от материала или
предмета или ако се налага—образец, представи-
телен за материала или предмета.
5.2. Пробата или образецът от материала или
предмета се поставя в контакт с храната или мо-
делния разтвор по начин, който възпроизвежда
реалните условия на употреба на материала или
предмета. За целта трябва да се осигури контакт
между храната или моделния разтвор и само тези
страни на пробата/образеца, които са предназна-
чени за контакт с храната, изключително важно
условие при провеждане на изпитване на многос-
лойни материали и предмети, приспособления за
затваряне и др.
5.3. Анализът за миграция на капачки, тапи,
вентили, уплътнения и други приспособления за
затваряне трябва да се извършва с тях самите, чрез
поставянето им към съдовете, за които са пред-
назначени, по начин, който отговаря на условията
на затваряне при реални и предвидими условия на
употреба.
5.4. Допуска се да се докаже съответствие с
границите на миграция чрез по-стриктен анализ.
6.1. Пробата от материала или предмета се пос-
тавя в контакт с храната или подходящ моделен
разтвор за период от време и при температура, под-
брани съобразно  условията на реална употреба и в
съответствие с правилата на тази наредба.
6.2. Общата и/или специфичната миграция се
определят в храната или моделния разтвор след края
на определеното за извършване на анализа време.
7.1. Когато материалът или предметът е пред-
назначен за повторен контакт с храни, анализът за
миграция се провежда трикратно върху една и съща
проба от материала или предмета, като при всяко
изпитване се взема нова проба от моделния раз-
твор или храната. Съответствието с границите на
миграция се определя по резултата от третото из-
питване.
7.2. Когато има убедителни доказателства, че
нивото на миграция не се повишава при второто и
третото изпитване и че границите за миграция не
са превишени при първото изпитване, не се извър-
шват по-нататъшни изпитвания.
8. Запушалки, капачки, тапи, уплътнители и
други подобни приспособления за затваряне:
а) ако предназначената употреба на тези пред-
мети е известна, те се изпитват, след като се пос-
тавят върху съдовете, за които са предназначени,
и при условия най-близки до  обичайната или пред-
видимата им употреба; приема се, че тези предме-
ти са в контакт с количество храна, която изпълва
съда; резултатите се изразяват в mg/kg или mg/dm2,
в съответствие с разпоредбите по чл. 13 и 14, като
се вземе предвид цялата контактна повърхност на
приспособлението за затваряне и съда;
б) ако предназначената употреба на тези пред-
мети не е известна, те се изпитват в отделен тест
и резултатът се изразява в mg/предмет; получена-
та стойност се добавя, ако е приложимо, към уста-
новеното количество, преминало от съда, за който
приспособлението за затваряне е предназначено
да се използва.
Част II
Специфичини условия за определяне на обща
миграция
9.1. Определянето на общата миграция при из-
ползване на водни моделни разтвори може да се
извърши чрез изпаряване на моделния разтвор и
претегляне на сухия остатък.
9.2. При използване на ректифицирано масли-
ново масло или негов заместител се прилага след-
ната процедура:
а) пробата от материала или предмета се пре-
тегля преди и след контакта є с моделния разтвор;
б) абсорбираният от пробата моделен разтвор
се екстрахира и определя количествено;
в) определеното по буква “б” количество моде-
лен разтвор се изважда от масата на пробата, из-
мерена след контакта є с моделния разтвор;
г) разликата между първоначалната и кориги-
раната крайна маса на пробата представлява об-
щата миграция от изпитваната проба.
10. Когато материалът или предметът е пред-
назначен за повторен контакт с храни и е техничес-
ки невъзможно да се осъществи анализът, посочен
в т. 7.1, се допуска прилагане на модификации на
анализа, при условие че са осигурени условия за
измерване на миграцията след третото изпитване.
Подобна модификация може да бъде следната:
10.1. Изпитват се три идентични проби от ма-
териала или предмета.
10.2. Провежда се анализ за миграция на една
от пробите и се определя общата миграция—М1.
10.3. Втората и третата проба се анализират при
същата температура, но за период от време на
контакт съответно два и три пъти по-дълъг, след
което се определя общата миграция за всяка от
пробите—съответно М2 и М3.
10.4. Материалът или предметът се счита, че е
в съответствие с изискванията на наредбата, кога-
то стойностите за М1 или М3 минус М2 не преви-
шават допустимата граница на обща миграция.
11.1. Когато полученият резултат от анализа за
обща миграция надвишава допустимата граница
на обща миграция с число не по-голямо от допус-
тимата грешка на използвания метод, материалът
или предметът се счита, че е в съответствие с изис-
кванията на наредбата.
11.2. Прилагат се следните допустими грешки
на метода:
а) 20 mg/kg или 3 mg/dm2 при използване на
моделен разтвор ректифицирано маслиново мас-
ло или негов заместител;
б) 12 mg/kg или 2 mg/dm2 при използване на
моделни разтвори А, В и С.
12.1 За веществата по приложение № 1, за кои-
то не са посочени в колона 5 на таблицата граници
за специфична миграция или други ограничения,
допустимата граница на специфична миграция е
10 mg/dm2 или 60 mg/kg.
12.2. Сумата от лабораторно определените резул-
тати за всички специфични миграции на веществата
по т. 12.1 не трябва да надвишава допустимата гра-
ница за обща миграция на материала или предмета.
12.3. Анализи на материали или предмети за
съответствие с нормата за обща миграция, при
които се използват ректифицирано маслиново
масло или заместители, когато има достоверни
доказателства, че тези методи са неподходящи от
техническа гледна точка.