Държавен вестник, бр. 15, 2013 г., стр. 9

БРОЙ  15	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
количество запаси от автомобилен бензин, клас 
С, и гориво за дизелови двигатели, клас Е, 
при условията и по реда на чл. 37.
Чл. 18. (1) Задължените лица могат от 
свое име и за своя сметка да делегират чрез 
договор създаването и съхраняването на част 
от определените им нива на запаси за извън-
редни ситуации само на:
1. съхранители, притежаващи складове, ре-
гистрирани по чл. 38, които имат възможност 
да предоставят нефт и нефтопродукти и/или 
разполагат със свободни съдови вместимости 
за съхраняване на територията на страната; 
това право се прилага до 100 на сто от оп-
ределените индивидуални нива на запаси за 
извънредни ситуации, като задълженото лице 
е длъжно да представи в агенцията копие 
на складов запис най-късно в работния ден, 
следващ деня на издаването му, а съхрани-
телят отговаря за количеството и качеството 
на запасите, за които е поел задължение да 
ги съхранява;
2. икономически оператори и/или съхрани-
тели, които имат възможност да предоставят 
нефт и нефтопродукти и/или разполагат със 
свободни съдови вместимости за съхраняване 
на запаси за извънредни ситуации на територи-
ята на други държави – членки на Европейския 
съюз; това право се прилага до 30 на сто от 
индивидуално определените нива на запаси 
за съответните категории нефтопродукти и 
нефт; всяко конкретно делегиране се допуска 
по искане на задълженото лице след предва-
рително разрешение от компетентните органи 
на другата държава – членка на Европейския 
съюз, на чиято територия ще се съхраняват за-
пасите, и последващо разрешение от агенцията; 
отговорността на икономическите оператори 
и съхранителите за вида, количеството и ка-
чеството на приетите за съхраняване запаси 
се определят съобразно законодателството на 
съответната държава – членка на Европейския 
съюз, а задълженото лице носи отговорност 
по съответното национално законодателство;
3. една или повече централни структури 
за управление на запасите на други държа-
ви – членки на Европейския съюз, които пред-
варително са изявили готовност да съхраняват 
такива запаси; това право се прилага до 30 на 
сто от индивидуално определените нива на 
запаси за съответните категории нефтопро-
дукти и нефт; всяко конкретно делегиране се 
допуска по искане на задълженото лице след 
предварително разрешение от агенцията и 
от компетентните органи на другата държа-
ва – членка на Европейския съюз, на чиято 
територия ще се съхраняват запасите. 
(2) Централната структура за управление 
на запасите на друга държава – членка на 
Европейския съюз, може от свое име и за 
своя сметка писмено да предлага на агенцията 
делегиране на съхраняването на част от опре-
делените є нива на запаси, при условие че тя 
разполага със свободни съдови вместимости 
за съхраняване на запаси по този закон. При 
постъпили две или повече предложения те 
се разглеждат по реда на постъпването им. 
(3) Всяко задължено лице, изразило жела-
ние да съхранява запаси извън територията 
на страната, предоставя в агенцията писмено 
искане не по-късно от 20 календарни дни 
преди началото на периода, за който се иска 
одобрение, включващо:
1. име, адрес по седалище, както и адрес, 
телефон, факс, електронен адрес и лице за 
кореспонденция на съхранителя, икономиче-
ския оператор и/или централната структура 
за управление на запасите на другата дър-
жава – членка на Европейския съюз, които 
ще осъществяват съхраняването на запасите; 
2. вид и количество на запасите; 
3. местоположението на склада, където ще 
се съхраняват запасите;
4. периода, за който ще се съхраняват 
запасите;
5. писмено съгласие от съответната държава 
членка и/или създадената от нея централна 
структура за управление на запасите, на чиято 
територия ще бъдат съхранявани съответни-
те запаси; изявлението за съгласие включва 
данни за вида и количеството на запасите и 
срока на съхраняване, както и ангажимент 
за подаване на ежемесечна информация за 
съхраняваните на нейна територия запаси на 
задълженото лице за периода на съхраняване.
(4) В случаите по ал. 1, т. 2 и 3 задълже-
нията се смятат за изпълнени, при положение 
че задълженото лице е:
1. получило разрешение от агенцията да 
съхранява запасите съобразно предоставеното 
искане по ал. 1;
2. представило в агенцията оригинал или 
заверено копие на договор или на друг до-
кумент, удостоверяващ съхраняването извън 
територията на страната за целия период, 
за който е дадено разрешение от агенцията; 
документът трябва да съдържа: 
а) мястото, вида, количеството и качест-
вото на запасите;
б) датата на влагане;
в) срока на съхраняване;
г) застраховка на запасите;
д) вид транспорт за придвижване до страна-
та – в случай на извънредни ситуации, както 
и срок за извършването му;
е) органа в другата държава – членка на 
Европейския съюз, изпълняващ контролни 
функции върху наличността и качеството на 
запасите.
(5) Икономически оператори и други цен-
трални структури за управление на запасите 
на държави – членки на Европейския съюз, 
могат от свое име и за своя сметка да де-
легират на съхранители на територията на