Държавен вестник, бр. 42, 2005 г., стр. 12

С Т Р .  12
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  42
връзка. Ако една част от договора може да бъде
обособена от останалите му клаузи и ако тази
част има по-тясна връзка с друга държава, по
изключение към нея може да се приложи пра-
вото на тази друга държава.
(2) Предполага се, че договорът е в най-тяс-
на връзка с държавата, в която страната, която
трябва да изпълни характерната престация, е
имала своето обичайно местопребиваване или
главно управление към момента на сключване
на договора.
(3) Ако договорът е сключен в изпълнение
на занятието или професионалната дейност
на страната по ал. 2, предполага се, че той е в
най-тясна връзка с държавата, на чиято тери-
тория се намира нейното основно място на
дейност. Ако местоизпълнението е различно
от основното място на дейност на страната,
предполага се, че договорът е в най-тясна
връзка с държавата, на чиято територия в
момента на сключване на договора се намира
мястото на дейност, в което се осъществява
изпълнението.
(4) Разпоредбите на ал. 2 и 3 не се прилагат,
когато характерната за договора престация не
може да бъде определена.
(5) Когато предмет на договора е вещно право
върху недвижима вещ, предполага се, че дого-
ворът е в най-тясна връзка с държавата, в която
се намира недвижимата вещ.
(6) Разпоредбите на ал. 2 и 3 не се прилагат
към договора за превоз на товари. Предполага
се, че договорът за превоз на товари е в най-
тясна връзка с държавата, на чиято територия
се намира основното място на дейност на пре-
возвача към момента на сключване на догово-
ра, при условие че в същата държава се намира:
1. мястото на натоварване, или
2. мястото на разтоварване, или
3. основното място на дейност на товарода-
теля.
(7) Разпоредбата на ал. 6 се прилага и към
чартърни договори за еднократен превоз или
други договори, които преимуществено обслуж-
ват превоза на товари.
(8) Разпоредбите на ал. 2, 3, 5, 6 и 7 не се
прилагат, ако от обстоятелствата като цяло
следва, че договорът е в по-тясна връзка с друга
държава. В този случай се прилага правото на
тази друга държава.
Приложимо право към договори с потребители
Чл. 95. (1) По смисъла на този кодекс дого-
вор, сключен с потребител, е договорът, по кой-
то едната от страните е лице, което придобива
стоки, ползва услуги или получава кредит за
свои нужди или за нуждите на свои близки, а
не за продажба, производство или упражнява-
не на занаят.
(2) Договорът, сключен с потребител, се
урежда от избраното от страните право. Избо-
рът на приложимо право не трябва да лишава
потребителя от защитата, която му осигуря-
ват повелителните норми на държавата, в ко-
ято се намира неговото обичайно местопреби-
ваване, когато:
1. сключването на договора в тази държава
е предшествано от конкретна покана към пот-
ребителя или от реклама и потребителят е пред-
приел в същата държава всички необходими за
сключване на договора действия, или
2. другата страна по договора или неин пред-
ставител са получили поръчка от потребителя
в тази държава, или
3. договорът се отнася до продажба на стоки
и продавачът с цел да убеди потребителя да
направи покупка на стоки е организирал пъту-
ване на потребителя в друга държава, в която
потребителят е направил поръчката.
(3) Когато страните не са избрали приложи-
мо право, договорите, сключени при обстоятел-
ствата по ал. 2, се уреждат от правото на държа-
вата, в която потребителят има обичайно мес-
топребиваване.
(4) Разпоредбите на ал. 2 и 3 не се прилагат
към договори за превоз и договори за услуги,
когато услугите се предоставят на потребителя
изцяло в държава, различна от тази, в която
потребителят има своето обичайно местопре-
биваване. Тези договори се уреждат съгласно
чл. 93 и 94.
(5) Договорите, в чиято обща цена е включе-
на комплексна услуга, свързана с превоз и нас-
таняване, се уреждат от правото, определено
като приложимо в ал. 2 и 3.
Приложимо право към индивидуалните
трудови договори
Чл. 96. (1) Трудовият договор се урежда от
избраното от страните право. Изборът на при-
ложимо право не трябва да лишава работника
или служителя от защитата, която му осигуря-
ват повелителните норми на правото, което би
се приложило, ако нямаше избор на приложи-
мо право.
(2) Когато няма избор на приложимо право,
трудовият договор се урежда от правото на дър-
жавата, в която работникът или служителят
обичайно полага своя труд, дори ако временно
е изпратен в друга държава.
(3) Когато работникът или служителят не
полага обичайно своя труд в една и съща дър-
жава, прилага се правото на държавата, в която
е обичайното местопребиваване или основното
място на дейност на работодателя.
(4) Ако в случаите по ал. 2 и 3 от обстоятел-
ствата като цяло следва, че трудовият договор
е в по-тясна връзка с друга държава, прилага се
правото на тази друга държава.
Сключване и действителност на договорите
Чл. 97. (1) Сключването и действителност-
та на договора или на отделна негова разпо-
редба се уреждат от правото на държавата,
което според тази глава би било приложимо,
ако договорът или разпоредбата биха били
действителни.