Държавен вестник, бр. 36, 2009 г., стр. 20

С Т Р .  20
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  36
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
на съдиите Румен Янков, Васил Гоцев, Людмил
Нейков, Владислав Славов и Благовест Пунев
по конституционно дело № 5 от 2009 г.
Не сме съгласни, че разпоредбите на чл. 115,
ал. 2 и 3 ЗИНП не противоречат на Конститу-
цията. Те са противоконституционни.
При съществуващата преди изменението на
закона пропорционална система мястото на
избрания за министър народен представител
се заема от следващия кандидат от листата. С
изменението на чл. 115, ал. 2 от закона това
правило се модифицира по начин, който обез-
смисля мажоритарната избирателна система.
Според изменението на ал. 2 на чл. 115
ЗИНП, когато народен представител е избран
като мажоритарен кандидат или с кандидатска
листа на партия или коалиция бъде избран за
министър, мястото му в Народното събрание за
времето, през което изпълнява тази функция,
се заема от следващия в пропорционалната
листа кандидат.
Разпоредбата на ал. 2 се отнася само за на-
роден представител, чиято кандидатура е била
издигната от партия или коалиция.
Законът не урежда въпроса с прекратяване
пълномощията на народен представител, избран
като независим кандидат.
Недопустимо е, с оглед правото на избор,
избран мажоритарно народен представител да
бъде заменен от друг, за който избирателите не
са гласували.
Мажоритарността на избора предполага
действително избиране на една определена лич-
ност от избирателите. Чрез избрания от гласо-
подавателите мажоритарен кандидат те осъщес-
твяват правото си на избор. То се гарантира от
избирателната система, която осигурява гласо-
подавателите да бъдат представлявани при оп-
ределените от закона условия именно от този,
когото са посочили. Заместването съгласно
изменената ал. 2 на чл. 115 ЗИНП означава, че
избирателят няма да е представляван от лич-
ността, за която е гласувал. 
При това чл. 115, ал. 2 ЗИНП не предвиж-
да кой ще замести избрания мажоритарно на-
роден представител, ако неговият мандат се
прекрати по някоя друга предвидена в закона
причина.
Разпоредбите на чл. 115, ал. 2 и 3 ЗИНП ос-
тавят без заместник избрания като независим
кандидат.
С непопълненото място на независимо из-
бран народен представител, чиито пълномощия
са прекратени или е бил избран за министър
при наличие на чл. 68, ал. 2 от Конституцията,
съставът на Народното събрание остава с по-
малко броя от предвидените в чл. 63 от Консти-
туцията 240 народни представители. Това пра-
ви разпоредбите на чл. 115, ал. 2 и 3 ЗИНП про-
тивоконституционни.
Очевидно това е в противоречие с Конститу-
цията.
Конституционни съдии:
Румен Янков,
Васил Гоцев,
Людмил Нейков,
Владислав Славов
Благовест Пунев
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
по конституционно дело 5 от 2009 г. на
конституционен съдия Емилия Друмева
Не подкрепям решението в частта по оспор-
ването на 8 % бариера за коалициите (чл. 6, ал. 6
ЗИНП), защото считам, че не са налице ясни и
убедителни правни аргументи за противоконс-
титуционност на посочената разпоредба.
Действащата българска Конституция, как-
то и повечето конституции по света, не позна-
ва “коалиции”—нито като понятие, нито като
форма на политическо сдружаване на гражда-
ните; коалиции просто няма в конституцион-
ното пространство. Единствената форма на
сдружаване с политическа цел, която Консти-
туцията съдържа и регулира, са политически-
те партии. На конституционно равнище се
дефинира същността и предназначението на
политическите партии—те съдействат за фор-
мирането и изразяването на политическата
воля на гражданите (чл. 11, ал. 3, изр. 1), орга-
низират разпокъсаните индивидуални мнения
и идеи и ги превръщат в работещ канализиран
волеви поток, който дава легитимност на из-
брания парламент и останалите държавни ор-
гани. Конституцията дори забранява други фор-
ми на сдружаване на гражданите—синдикати,
сдружения с нестопанска цел, да си поставят
политически цели и да извършват политичес-
ка дейност, присъщи само на политическите
партии (чл. 12, ал. 2).
Конституцията залага на политическия плу-
рализъм (чл. 11, ал. 1), т.е. на много партии, ко-
ито посредничат в изразяването на идеите от
целия спектър на обществото. За многото пар-
тии Конституцията съдържа ясни и стриктни
принципи, а детайлите по тяхното функциони-
ране, образуване и прекратяване възлага на за-
конодателя (чл. 11, ал. 3, изр.2). Понастоящем
действа Законът за политическите партии (ЗПП,
трети поред от 1990 г. насам), съгласно който
създаването, респ. прекратяването, на полити-
ческите партии минава през съдебно охрани-
телно производство, партиите се вписват в спе-
циален съдебен регистър, от който момент на-
татък придобиват качеството на юридическо
лице. Политическите партии поначало трябва
да участват в избори—в противен случай зако-
нодателството предвижда санкции, включител-
но и прекратяване на партията. Създаването и
дейността на политическите партии е предмет
на контрол за съответствие с Конституцията,