Държавен вестник, бр. 80, 2005 г., стр. 18

С Т Р .  18
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  80
4. Югозападна България;
5. Средна гора;
6. Рило-Родопска област;
7. Тракийска низина и Подбалкански полета;
8. Югоизточна България (Странджанско-
Сакарска област).
Чл. 8. Област Дунавска хълмиста равнина
се разделя на пет подобласти:
1. Западно-Дунавска;
2. Средно-Дунавска;
3. Лудогорска;
4. Добруджанска;
5. Острови на р. Дунав с площ над 500 ha.
Чл. 9. (1) В Западно-Дунавската подобласт
главен вид едър дивеч може да бъдат сърната,
дивата свиня и еленът лопатар.
(2) В Средно-Дунавската подобласт главен
вид едър дивеч може да бъде сърната, а в някои
ловностопански райони и еленът лопатар.
(3) В Лудогорската подобласт главен вид едър
дивеч може да бъдат благородният елен, сърна-
та и муфлонът.
(4) В Добруджанската подобласт главен вид
едър дивеч може да бъде сърната, включител-
но и полският екотип, а в някои ловностопанс-
ки райони и благородният елен, еленът лопа-
тар и муфлонът.
(5) На островите на р. Дунав с площ над
500 ha главен вид едър дивеч може да бъде
дивата свиня.
Чл. 10. (1) Във всички подобласти на об-
ласт Дунавска хълмиста равнина главен вид
дребен дивеч може да бъдат заекът, яребица-
та и фазанът.
(2) На големите острови на р. Дунав главен
вид дребен дивеч може да бъде фазанът.
Чл. 11. (1) В област Предбалкан главен вид
едър дивеч може да бъдат сърната, благород-
ният елен и дивата свиня, а в някои ловносто-
пански райони—еленът лопатар и муфлонът.
(2) В област Предбалкан съпътстващ вид
дребен дивеч може да бъдат заекът,  яребицата,
а в някои ловностопански райони—фазанът и
планинският кеклик.
Чл. 12. Област Стара планина се разделя на
три подобласти:
1. Западна Стара планина;
2. Средна Стара планина;
3. Източна Стара планина.
Чл. 13. (1) В Западна Стара планина главен
вид едър дивеч може да бъдат сърната и дивата
свиня, а съпътстващ—благородният елен.
(2) В Средна Стара планина главен вид едър
дивеч може да бъдат сърната, благородният елен
и дивата свиня, а в някои ловностопански райо-
ни—дивата коза.
(3) В Източна Стара планина главен вид едър
дивеч може да бъдат благородният елен, сърна-
та и дивата свиня, а в някои ловностопански
райони—еленът лопатар и муфлонът.
Чл. 14. Във всички подобласти на област
Стара планина съпътстващ вид дребен дивеч
може да бъде заекът.
Чл. 2. (1) Бонитирането на дивечовите мес-
тообитания е оценката на тяхната ловностопан-
ска производителност.
(2) Бонитирането на дивечовите местооби-
тания се извършва с ловоустройствения проект.
(3) Ловоустройственият проект се разработ-
ва като част от лесоустройствения проект и
относно реда за неговото разработване и прие-
мане се прилагат изискванията на Наредба № 6
от 2004 г. за устройство на горите и земите от
горския фонд и на ловностопанските райони в
Република България (ДВ, бр. 27 от 2004 г.).
(4) На бонитиране подлежат всички ловно-
стопански райони на страната.
Чл. 3. Бонитирането на дивечовите место-
обитания се извършва въз основа на ловносто-
панската типология на местообитанията, като
при бонитиране на дивечовите местообитания
на едрия дивеч се използва горската типология.
Чл. 4. (1) Типът местообитание е територия
от един или няколко типа гора със сходна еко-
логическа характеристика.
(2) Най-малката единица, на която се опре-
деля типът местообитание, е горският отдел.
(3) При определяне на екологическата ха-
рактеристика на местообитанието се отчитат
следните фактори: релеф, почви, хидрография,
растителност, наличие на хищници, климатич-
ни и стопански фактори.
(4) За климатичните фактори определящи са
критичните зимни и летни температури, вале-
жите през зимата и през пролетта и продължи-
телността на задържане на снежна покривка.
Чл. 5. (1) Допустим запас на дивеча е броят
животни от даден вид, който може да се поддър-
жа в ловностопанския район на базата на естес-
твената производителност на местообитанията,
съчетан с провеждане на ловностопански мероп-
риятия, отчитайки взаимодействието с конкурен-
тните видове и недопускането на щети над 10 %.
(2) Допустимият запас се определя поотдел-
но за главния, второстепенния и съпътстващия
вид дивеч.
Чл. 6. (1) Главният, второстепенният и съ-
пътстващият вид дивеч се определят за всеки
ловностопански район и/или ловище въз осно-
ва на заданието за изработване на ловоустройс-
твения проект.
(2) Главният вид дивеч се определя на база
екологичната характеристика на местообита-
нието и основното направление за стопанисва-
не на вида дивеч.
(3) Изискването по ал. 2 не се отнася за ог-
радените територии.
Г л а в а  в т о р а
ЛОВНОСТОПАНСКО ДЕЛЕНИЕ
НА СТРАНАТА
Чл. 7. Ловната площ на страната се разделя
в осем ловностопански области:
1. Дунавска равнина;
2. Предбалкан (на север от Стара планина);
3. Стара планина;