Държавен вестник, бр. 25, 2021 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  25
също следва да се разбира с книжовното му 
значение на „открито; пред погледа на хора­
та“ („Български тълковен речник“, БАН, С., 
2003 г., стр. 1090). 
Подробна уредба относно начините и 
техническата процедура на гласуването в 
съответствие с чл. 73 от Конституцията е 
дадена в чл. 66 – 68 ПОДНС, а по отноше­
ние на народните представители, на които 
са наложени ограничителни мерки по меди­
цински причини – с Решението на Народното 
събрание от 6 ноември 2020 г. Предвиденият 
в оспорваното решение ред за гласуване и 
използваните технически средства и техно­
логии позволяват сигурно и категорично да 
се установи дали самоличността на народния 
представител, ползващ онлайн платформата, 
съвпада с тази на народния представител, 
регистриран по надлежния ред за участие в 
пленарното заседание, поради което консти­
туционното изискване за „лично“ участие 
следва да се приеме за изпълнено. Анализът 
на разпоредбите на т. 3 – 8 от оспореното ре­
шение, които указват реда за регистрация за 
дистанционно участие в пленарните заседания, 
проверка на кворума и гласуване, подкрепя 
този извод. Така според изискването в посо­
чената т. 3 от решението председателите на 
парламентарните групи представят до 18,00 ч. 
на деня, предхождащ пленарното заседание, 
в кабинета на председателя на Народното 
събрание списък на народните представите­
ли от съответната група, които са поставени 
под задължителна изолация или карантина, 
но желаят да участват в пленарното заседа­
ние. Народен представител, нечленуващ в 
парламентарна група, който е поставен под 
задължителна изолация или карантина, но 
е изразил желание за участие в пленарното 
заседание, заявява това в същия срок, но на 
електронен адрес на кабинета на председателя 
на Народното събрание. 
Според т. 5 на същото решение кабинетът 
на председателя на Народното събрание изгот­
вя общ списък на народните представители, 
заявили надлежно желанието си да участват 
дистанционно, и в деня на заседанието им 
изпраща индивидуален линк за регистрация 
в интернет платформата за видеоконферент­
на връзка и участие в пленарното заседание. 
Според следващата в решението т. 6 в деня на 
заседанието при проверката на кворума участ­
ващите дистанционно народни представители 
се регистрират чрез визуализиране на специ­
ален екран в пленарната зала. След проверка 
от секретарите на Народното събрание дали 
визуализираните на екрана народни представи­
тели са включени в списъка за дистанционно 
участие председателят ги обявява, с което те 
се смятат за присъстващи на заседанието и 
се добавят в стенографския протокол. От това 
В съответствие с това разбиране Решението 
от 6 ноември 2020 г. в т. 5 и 6 също урежда 
регистрацията на народните представители, 
които по медицинско предписание не могат да 
участват в работата на парламента в пленар­
на зала, но са изявили желание да участват 
дистанционно в пленарното заседание и да 
гласуват със съответните технически средства 
при използване на позволяваща това съвре­
менна и широко прилагана в други държавни 
институции на национално равнище, както и в 
институции на Европейския съюз, технология. 
Според оспореното решение „присъстващ“ е 
народен представител, регистриран за участие 
в планарно заседание, съответно за гласува­
нето на НС, без значение каква технология 
и технически средства са приложени за това, 
стига те да гарантират независимо формиране 
и изявяване на собствената воля на всеки от 
регистриращите се, изказващите се и гласу­
ващите народни представители, адресати на 
решението. От това следва, че оспореното Ре­
шение в тази част не противоречи на ПОДНС 
и на чл. 81, ал. 1 от Конституцията. 
Конституционният съд не приема за осно­
вателно и твърдението в искането, че физичес-
кото присъствие на народните представители 
в пленарна зала се предпоставя от правилото 
за „лично и явно“ гласуване. 
Разпоредбата на чл. 81, ал. 3 от Конституци­
ята предписва гласуванията, в които участват 
народните представители, да се осъществяват 
„лично и явно, освен когато Конституцията 
предвижда или НС реши то да бъде тайно“. 
Други изисквания Конституцията не поставя. 
Няма принципни различия в смисъла, 
който се влага в думата „лично“ в общого­
воримия и в юридическия език, защото и в 
двата случая той е свързан „с участието на 
самия човек“ („Български тълковен речник“, 
БАН, С., 2003 г., стр. 421). Конституционният 
съд е имал повод да отбележи при тълкуване 
на конституционната разпоредба на чл. 81, 
ал. 3, че личното гласуване е акт на лично 
действие – личен акт, чрез който народният 
представител изразява „непосредствено, сво­
бодно и независимо лична воля в съответствие 
със своята съвест и убеждения. То е гаранция 
за автентичността на волята на народния 
представител и негово конституционно право. 
В този смисъл е и тълкувателно решение на 
Конституционния съд № 8 от 2003 г. по к.д. № 6 
от 2003 г. Съдът посочва още, че изискването 
за „лично и явно гласуване“ е свързано и с 
правото на избирателя „да знае каква е лич­
ната позиция на избраника по всеки обсъждан 
и приеман от парламента акт, гаранция, за
което е именно личното участие на народните 
представители в гласуването“. Затова и кон­
ституционната норма въздига изискването за 
„лично и явно“ гласуване, при което „явно“