Държавен вестник, бр. 33, 2014 г., стр. 3

БРОЙ  33	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
концепция за организацията на дейност на 
Палатата – включително и за увеличаване 
на числения є състав. 
Конституцията на Република България 
изрично в чл. 91, ал. 2 предвижда организа-
цията, правомощията и редът за дейност на 
Сметната палата да се уреждат със закон. 
Приетият от мнозинството в Народното съ-
брание нормативен акт не предвижда броя 
на отделенията в Палатата и обхвата им на 
дейност. Парламентът възлага на членовете 
на Палатата в бъдеще със свое решение сами 
да определят колко ще са отделенията. Липсва 
правна уредба – на всеки член ли ще бъде 
възложено да ръководи отделение, както и 
какви ще са правомощията по време и във 
връзка с извършваните одити на онези от 
членовете, които не ръководят отделения. 
Недопустимо е Народното събрание да 
откаже да изпълни Конституцията и да 
възложи свое конституционно правомощие 
на Сметната палата – тя да определя орга-
низацията си на дейност. Конституционният 
съд на Република България в мотивите към 
свое Решение № 11 от 5.10.2010 г. по к. д. 
№ 13/2010 г. е приел, че Народното събрание 
е длъжно да осъществява законодателната 
власт и затова не може да делегира на други 
държавни органи правомощия да уреждат 
по същество въпросите, които се отнасят 
до закона, нито пък да избягва пълното 
уреждане на отношенията, прехвърляйки 
уредбата им на друг орган. Предвид консти-
туционно установения статут на Сметната 
палата, намирам за необходимо да се обсъди 
повторно приетата законодателна уредба за 
съответствието є с нормите на чл. 62, ал. 1 и 
чл. 91, ал. 2 от Конституцията на Република 
България.
Въпросът как законодателят определи 
новия брой на членовете на Сметната палата 
не получи отговор нито от мотивите към 
законопроекта, нито по време на дебатите в 
пленарната зала. Мотивите към проекта на 
Закона за Сметната палата са посветени на 
критики на отменения закон. Претенциите 
за лоша законодателна уредба не могат да 
бъдат поправени с декларативни намерения 
за повишаване ефективността на работа на 
институцията и при липса на концепция как 
да стане това.
Няма доводи как е определена числеността 
на органа именно на 9, а не например на 5, 
7 или 11, при запазването на същите функ-
ционални одити – финансови одити, одити 
за съответствие при финансовото управле-
ние, одити на изпълнението и специфични 
одити. Бяха отхвърлени дори мотивирани 
предложения на народни представители от 
управляващото мнозинство за броя членове 
на колективния орган. Неприемливо е по 
време на икономическа криза да се увеличава 
ръководството на Сметната палата от 3 на 
9 членове без визия на законодателя каква 
конкретна дейност ще извършва всеки един от 
членовете и какви ще са отговорностите му. 
Произволното определяне на броя на 
ръководните длъжности в институцията, а 
впоследствие нагаждане на организацията 
на дейност според тези длъжности, не води 
до реформи и повишаване на ефективността 
на контрола. 
Не мога да подмина и факта, че за пореден 
път се приема закон без проведено общест-
вено обсъждане и оценка на въздействието 
му – в противоречие с разпоредбите на 
Закона за нормативните актове. Не е ясно 
откъде ще дойдат необходимите средства, за 
да се осигури по-големият финансов ресурс 
за заплати и материално обезпечаване на 
членовете. 
Изтъкнатите недостатъци относно липсата 
на концепция за организацията на дейност 
на Палатата, включително и за числения є 
състав, създават съмнения, че законодател-
ните промени се правят с цел овладяване на 
органа чрез назначаване на неговите членове 
на партийноквотен принцип. 
Друго значимо несъвършенство на закона 
е липсата на право на защита при предсрочно 
прекратяване на мандат на председателя или 
на член на Палатата поради тежко нарушение 
на закона или на Етичния кодекс. Законът 
предвижда мандатното правоотношение 
да се прекратява с решение на Народното 
събрание по мотивирано предложение на 
Сметната палата, прието с мнозинство от 
две трети на членовете є. 
Правото на защита е предвидено в чл. 56 
от Конституцията на Република България. 
То е основно и неотменимо право на човека. 
Председателят и членовете на Сметната па-
лата имат права по трудово правоотношение, 
но не и процесуалното право на защита. 
Правото на защита като универсално право 
не може да е несъвместимо и противоре-
чиво с правното положение на тези лица. 
Конституционната разпоредба „задължава 
законодателя да предвиди процесуални нор-
ми за охрана на различни права и законни 
интереси“ (Тълкувателно решение № 3 от 
17 май 1994 г. по конституционно дело № 1 
от 1994 г.). 
Дисциплинарна отговорност на председа-
теля или на член на Палатата за неизпъл-
нение на служебни задължения ще може да