Държавен вестник, бр. 36, 2003 г., стр. 18

С Т Р .  18
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  36
Пенка Томчева
Във връзка с първия тълкувателен въпрос
относно чл. 158, т. 3 от Конституцията, а имен-
но какво означава изразът “формата на дър-
жавно устройство и на държавно управление”,
отговорът не може да се търси другаде, освен в
чл. 1, ал. 1 и 2 и чл. 2, ал. 1 от Конституцията и
съдържащата се в тях уредба, от която следва,
че България е единна в териториално отноше-
ние парламентарна република с местно само-
управление, с неприкосновена територия, без
автономни териториални образувания, в която
цялата държавна власт произтича от народа,
осъществява се от него непосредствено и чрез
органите, предвидени в Конституцията.
По формулираното в началната част на т. 2
от искането питане, кога са налице “промени
във формата на държавно устройство и на дър-
жавно управление” считам, че по-близък до
вложения в разпоредбата смисъл е, че визира-
ните в чл. 158, т. 3 от Конституцията промени
ще са налице тогава, когато чрез тях устройст-
вото на държавата се трансформира (от единна
във федеративна държава) и едновременно с
това и/или когато, макар да се променя само
формата на управление (от република, парла-
ментарна, например в президентска или в мо-
нархия), поради това се налага промяна в орга-
ните и институциите, чрез които ще се осъщес-
твява държавната власт.
Изразеното в решението разбиране, че фор-
мата на държавно управление по смисъла на
чл. 158, т. 3 от Конституцията следва да се тъл-
кува разширително считам за неправилно, до-
колкото се имат предвид всякакви промени в
конституционно установените органи, относно
тяхното съществуване, месторазположение,
структуриране, организацията, условията, на-
чина на формирането им и поради това такива
промени следва да се извършват от Велико
Народно събрание. Струва ми се, че това разби-
ране не съответства на вложената в чл. 153 от
Конституцията идея Народното събрание да
може да изменя и допълва всички разпоредби
на Конституцията, която е правилото. Изклю-
чението е формулирано във втората част на
чл. 153, то е стеснително, доколкото препраща
към изчерпателно посочените пет изключения
по чл. 158, между които и това по т. 3. С това
решение на изключението по чл. 153 се даде раз-
ширително тълкуване.
Конституционното изискване за определен
кръг изменения на Конституцията да е необхо-
димо не обикновено, а Велико Народно събра-
ние по моему се отнася само за такива измене-
ния, чрез които се променя: 1. едновременно
както формата на държавно устройство, така
и формата на държавно управление, и 2. кога-
то се променя дефинитивно формата на дър-
жавно управление, т.е. чл. 1, ал. 1 от Консти-
туцията (от парламентарна република в пре-
зидентска или в монархия), което във всички
случаи налага промяна и в съответните кон-
ституционно установени органи и институции.
Обратното обаче—промени в конституционно
определените органи и институции, по ника-
къв начин не може да доведе до автоматична
промяна във формата на държавно устройство
и на държавно управление без промяна в чл. 1
и 2 от Конституцията.
Подробно формулираните в четири подточ-
ки на т. 2 от искането “тълкувателни питания”,
на които в мотивите на решението е даден от-
говор (макар и индиректен) в съответствие със
становището на вносителя, според мен нямат
тълкувателен, а консултативен характер. Ста-
ва дума за своеобразно “насочващо тълкуване”
и, струва ми се, отговорите на подобни детай-
лизирани въпроси в определен смисъл отнемат
самостоятелността и върховенството на зако-
нодателната власт, а едновременно с това по-
ставят Конституционния съд в положението на
позитивен законодател, без да има такива кон-
ституционни правомощия.
Конституционен съдия: П. Томчева
21869
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ
ПОСТАНОВЛЕНИЕ № 82
ОТ 11 АПРИЛ 2003 Г.
за допълнение на Наредбата за прилагане на
Единния класификатор на длъжностите в ад-
министрацията, приета с Постановление № 35
на Министерския съвет от 2000 г. (обн., ДВ,
бр. 23 от 2000 г.; изм. и доп., бр. 53, 56, 62, 63 и
89 от 2000 г., бр. 10, 16, 17, 28, 35, 48, 54, 62 и 108
от 2001 г., бр. 9, 56, 71, 83, 86, 115, 118 и 119
от 2002 г. и бр. 4, 15, 17, 20 и 25 от 2003 г.)
МИНИСТЕРСКИЯТ СЪВЕТ
П О С Т А Н О В И :
§ 1. В приложение № 2 към чл. 15, ал. 1, в
категория А2, в пореден № 4, в колона 3 накрая
се добавя “Заместник главен инспектор на
Министерството на отбраната”, а в колона 4
накрая се добавя “служебно”.
Заключителни разпоредби
§ 2. Необходимите средства за прилагане на
постановлението се осигуряват в рамките на
одобрените със Закона за държавния бюджет
на Република България за 2003 г. средства по
бюджета на Министерството на отбраната.
§ 3. Постановлението влиза в сила от 1 май
2003 г.
Министър-председател:
Симеон Сакскобургготски
Главен секретар на Министерския съвет:
Севдалин Мавров
21870