Държавен вестник, бр. 15, 2010 г., стр. 30

СТР.  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  15
1. необходимите документи за издаване на 
разрешение, тяхното правно значение и сро­
ковете по процедурата;
2. размера на таксите, който е пропор­
ционален на разходите по осъществяване на 
процедурата;
3. възможностите за подаване на предло­
жения и сигнали и за реда за обжалване на 
действията му и на издаваните от него актове;
4. друга информация, предвидена в норма­
тивен акт.
Чл. 16. (1) Процедурите по издаване на раз­
решения не могат да имат възпиращо действие 
и да усложняват или забавят предоставянето 
на услугата. 
(2) Всички подадени документи във връзка 
с издаване на разрешения се регистрират. Ре­
гистрацията трябва да включва:
1. срок за произнасяне на компетентния 
орган, който е фиксиран и предварително оп­
ределен в нормативен или административен 
акт и започва да тече от момента на подаване 
на документите;
2. средствата за защита на заявителя;
3. отбелязване, че непроизнасянето в срок 
означава, че разрешението е предоставено, в 
случаите, когато това е приложимо. 
(3) Срокът за произнасяне може да бъде 
удължен от компетентния орган еднократно при 
фактическа или правна сложност. Удължаването 
се мотивира и съобщава на заявителя преди 
изтичане на първоначално установения срок.
(4) Когато подадените документи са непълни, 
компетентният орган информира в най-кратък 
срок заявителя за необходимостта от предоста­
вяне на допълнителна информация в определен 
срок и за това, че срокът за произнасяне за­
почва да тече от датата на предоставянето им.
(5) Когато подадените документи са не­
редовни или не е представена допълнителна 
информация в срока по ал. 4, компетентният 
орган информира заявителя, че молбата му се 
отхвърля.
Чл. 17. Когато компетентният орган не се 
е произнесъл по заявлението за предоставяне 
на разрешение за достъп до услуги или за 
упражняване на дейност по предоставяне на 
услуги до изтичане на срока за това, се смята, 
че разрешението е предоставено, освен ако в 
закон са предвидени други условия, свързани 
със защита на обществения интерес или правни 
интереси на трети страни.
Чл. 18. (1) Когато броят на разрешенията за 
даден вид дейност е ограничен поради недос­
тиг на материални ресурси или на технически 
капацитет, се провежда процедура на подбор 
на потенциалните кандидати при спазване на 
принципите за законосъобразност, публичност, 
прозрачност и безпристрастност.
(2) При определяне на критериите за подбор 
в случаите по ал. 1 се вземат предвид въпро­
сите, свързани със: националната сигурност и 
отбраната на страната; опазване на обществе­
ното здраве и околната среда; безопасността и 
здравето на работещите; защитените със закон 
територии и зони, обекти и културни ценнос­
ти. В процедурата за подбор по ал. 1 могат да 
се определят и други критерии, свързани със 
защитата на обществения интерес.
(3) В случаите по ал. 1 разрешението се 
предоставя за определен срок и не подлежи 
на автоматично подновяване, а се провежда 
нов подбор, при който предишни титуляри или 
свързани с тях лица не се ползват с предимства.
Г л а в а  ч е т в ъ р т а
СВОБОДНО ДВИЖЕНИЕ НА УСЛУГИ
Раздел I
Свободно предоставяне и ползване на услуги
Чл. 19. (1) Всеки доставчик, установен в 
държава членка, има право свободно да уп­
ражнява дейности по предоставяне на услуги 
на територията на Република България при 
спазване на нормативните изисквания.
(2) При регламентиране на изискванията на 
ал. 1 трябва да са спазени следните принципи:
1. недискриминация – изискванията не мо­
гат да дискриминират пряко или непряко на 
основание националност или установяване в 
определена държава членка по отношение на 
юридическите лица;
2. необходимост – изискванията трябва да 
бъдат оправдани по причини, свързани с об­
ществения ред, обществената сигурност, общест­
веното здраве или опазване на околната среда;
3. пропорционалност – изискванията трябва 
да са подходящи и да съответстват на поста­
вените цели.
(3) Изискванията по ал. 1 не могат да 
ограничават свободата да се предоставят ус­
луги от доставчик, установен в друга държава 
членка, чрез:
1. задължение доставчикът да е установен 
на територията на Република България;
2. задължение доставчикът да е получил 
разрешение от компетентен орган, да е вписан 
в регистър или да е регистриран при професио­
нална организация или сдружение в Република 
България, освен когато това е предвидено в 
правото на Европейския съюз;
3. задължение доставчикът да притежава 
идентификационен документ, издаден от ком­
петентен орган в Република България, специ­
фичен за упражняването на даден вид дейност 
по предоставяне на услуги;
4. забрана за доставчика да създава в Ре­
публика България определена инфраструктура 
за предоставяне на услуги;
5. прилагане на специфични договорни ус­
ловия между доставчика и получателя, които 
пречат или ограничават предоставянето на 
услугата от самостоятелно заето лице;