Държавен вестник, бр. 83, 2006 г., стр. 36

С Т Р .  36
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  83
серологични изследвания във всеки от свиневъд-
ните обекти, разположени в тази зона. Минимал-
ният брой на взетите кръвни проби трябва да поз-
воли да се открие 5 % сероразпространение с 95 %
достоверност при свинете от всяко подразделение
на свиневъдния обект.
З. Процедури за серологичен мониторинг и взе-
мане на проби в зони, за които има съмнение за
наличие на АЧС или е било потвърдено при диви
свине
1. В случай на серологичен мониторинг на диви
свине в зони, за които се предполага или е било
потвърдено наличието на АЧС, ръстът и географ-
ската област на популацията—предмет на взима-
нето на проби, трябва да се дефинират предвари-
телно, за да се определи броят на пробите за из-
следване. Количеството на пробите трябва да се
определи в зависимост от броя живи животни, а не
в зависимост от броя на отстреляните по време на
лов животни.
2. Ако данните за гъстотата и големината на
популацията не са на разположение, географската
област, която трябва да представлява обект на
взимане на проби, трябва да се ограничи, като се
има предвид постоянното присъствие на диви сви-
не и на съществуването на естествени или изкуст-
вени бариери, които да възпрепятстват масови и
продължителни придвижвания на животни. Ако
случаят не е такъв или ако пространствата са об-
ширни, се препоръчва да се разграничат простран-
ствата за взимане на проби на около 200 km2, кои-
то могат да приютят обикновено популация от 400
до 1000 диви свине приблизително.
3. Без да нарушават разпоредбите по чл. 14, ал. 2,
т. 3, минималният брой на свине, от които трябва
да бъдат взети проби във вътрешността на ограни-
ченото пространство за вземането, трябва да поз-
воли да се открие 5 % сероразпространение с 95 %
достоверност. За тази цел е уместно да се подло-
жат на вземане на проби най-малко 56 животни
във всеки от определените райони.
4. Вземането на проби от диви свине, предназ-
начени за вирусологични изследвания, отстреля-
ни или намерени мъртви, трябва да се извършва в
съответствие с разпоредбите на глава V, част Б,
т. 1. Когато е необходимо да се проведе вирусоло-
гичен мониторинг на диви отстреляни свине, той
се извършва предимно върху животни на възраст
под една година.
5. Всички проби за изпращане в лабораторията се
придружават от въпросника, предвиден в чл. 15, ал. 7.
Г л а в а  V
ОБЩИ ПРОЦЕДУРИ И КРИТЕРИИ ОТНОСНО
ВЗИМАНЕТО И ТРАНСПОРТИРАНЕТО НА
ПРОБИТЕ
А. Общи процедури и критерии:
1. Преди да бъдат взети проби от свиневъден
обект, за който има съмнение, че е заразен, се със-
тавя карта на свиневъдния обект и се разгранича-
ват епизоотичните подразделения.
2. Винаги когато се наложи взимането на втора
проба, всички свине, от които се взимат проби за
изследване, трябва да бъдат снабдени със специ-
фичен отличителен знак, за да могат лесно да се
подложат на повторно взимане на проби.
3. Всички проби се изпращат в лабораторията,
придружени с подходящи формуляри в съответст-
вие с изискванията, установени от НВМС. Тези
формуляри включват подробностите относно със-
тоянието, предхождащо болестта, на свинете, от
които се взимат проби за изследване, както и на
наблюдаваните клинични признаци или следсмър-
тни увреждания.
В случай че свинете са отглеждани в свиневъд-
ни обекти, се предоставя ясна информация относ-
но възрастта, категорията и свиневъдния обект на
произход на свинете, от които се вземат проби.
Препоръчва се локализирането на всяка една от
свинете, от които се взимат проби, да се регистри-
ра в същото време и по която се поставя специфич-
ният отличителен знак за идентифициране.
Б. Взимане на проби за вирусологични изслед-
вания:
1. Сливиците, лимфните възли (стомашно-
чернодробен, бъбречен, субмандибуларен и рет-
рофарингеален), далакът, бъбреците и белите
дробове на мъртвите или ефтаназираните свине
са най-подходящите проби за откриване на виру-
са, антигена или генома на АЧС. Когато трупо-
вете се автолизират, се избира цяла дълга кост
или стернумът.
2. Проби от несъсирена и/или съсирена кръв се
вземат от свине, които имат температура или по-
казват други признаци на болест, в съответствие с
инструкциите на НВМС.
В. Транспортиране на пробите
1. Препоръчително е всички проби:
а) да са правилно идентифицирани;
б) да се транспортират и складират в непропус-
кливи съдове;
в) да се съхраняват на студено при температура
на охлаждане; въпреки това, ако се очаква проби-
те да пристигнат в лабораторията след повече от
48 h, трябва да се влезе във връзка с нея, за да
бъдат получени инструкции относно най-подходя-
щите температурни условия за транспортиране;
г) да се доставят в лабораторията колкото е
възможно най-бързо;
д) да се съхраняват в опаковки, които съдър-
жат торбички с лед или сух лед, за да се осигури
охлаждането;
е) тъканите или органите да се поставят в от-
делни херметически затворени съдове от пластма-
са и които са надлежно етикетирани; след това те
ще бъдат поставени в по-големи контейнери и
опаковани в достатъчно количество абсорбиращо
вещество, за да ги пази от всякакво повреждане и
да абсорбира изтичането на течност;
ж) когато е възможно, пробите директно се
транспортират до лабораторията от компетент-
но лице, така че да се осигури бърз и надежден
транспорт.
2. На външната страна на опаковката трябва да
бъде написан адресът на лабораторията получа-
тел и следните указания да бъдат видими:
“Патологичен материал от животински произ-
ход; нетраен, чуплив, да не се отваря извън специ-
ализирана лаборатория за АЧС.”
3. Компетентно лице в лабораторията получа-
тел на пробите трябва да бъде своевременно ин-
формирано за пристигането на пробите.