Държавен вестник, бр. 102, 2006 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  102
(2) Устройството и дейността на Национал-
ния учебен център се определят с правилник,
издаден от министъра на държавната политика
при бедствия и аварии.
Чл. 16. (1) В системата на народната просве-
та и във висшите училища се провежда обуче-
ние за защита при бедствия и за оказване на
първа долекарска помощ.
(2) При обучението за придобиване на ос-
новно образование се осигуряват основни поз-
нания за рисковете от бедствия и за начините
на поведение и действие, а при обучението за
придобиване на средно и висше образование—
познания за защита, съответстващи на профи-
ла и специалността на обучението.
(3) Министърът на образованието и науката
след съгласуване с министъра на държавната
политика при бедствия и аварии утвърждава
програми за обучение, учебни материали и по-
магала за детските градини и училищата и пла-
нове за обучение и подготовка за защита при
бедствия на ръководния персонал и учителите
в системата на народната просвета.
Чл. 17. Обучението на населението за начи-
ните на поведение и действие и изпълнението
на необходимите защитни мерки при бедствия
се организира от кметовете на общините като
обучение по желание.
Чл. 18. (1) Националната програма за защи-
та при бедствия определя целите, приоритети-
те и задачите за защитата при бедствия за срок
от 5 години. Финансирането на програмата се
осъществява съобразно параметрите, заложе-
ни в бюджетната прогноза.
(2) Националната програма за защита при
бедствия съдържа:
1. анализ на състоянието на защитата при
бедствия;
2. степента на изпълнение на целите и зада-
чите от предходната програма;
3. насоки  за научноизследователска дейност;
4. насоки за съдържанието на образовател-
ни програми;
5. приоритети за развитието и ресурсното
осигуряване на единната спасителна система;
6. източници за финансиране.
(3) За изпълнение на Националната програ-
ма за защита при бедствия се приемат годишни
планове.
(4) Финансирането на дейностите от годиш-
ните планове по ал. 3 се осъществява в рамките
на одобрения бюджет на компетентните орга-
ни и от други източници за финансиране.
(5) Министърът на държавната политика при
бедствия и аварии разработва Националната
програма за защита при бедствия и годишните
планове за изпълнението є съвместно с минис-
терствата, ведомствата, Националното сдруже-
ние на общините в Република България и Бъл-
гарския Червен кръст.
Г л а в а  т р е т а
ЕДИННА СПАСИТЕЛНА СИСТЕМА
Раздел I
Общи правила
Чл. 19. (1) Дейностите по защитата на насе-
лението в случай на заплаха или възникване на
бедствия се състоят във:
1. предупреждение;
2. изпълнение на неотложни мерки за нама-
ляване на въздействието;
3. оповестяване;
4. спасителни операции;
5. оказване на медицинска помощ при спеш-
ни състояния;
6. оказване на първа психологична помощ
на пострадалите и на спасителните екипи;
7. овладяване и ликвидиране на екологични
инциденти;
8. защита срещу взривни вещества и боепри-
паси;
9. операции по издирване и спасяване;
10. радиационна, химическа и биологична
защита при инциденти и аварии с опасни ве-
щества и материали и срещу ядрени, химически
и биологични оръжия;
11. ограничаване и ликвидиране на пожари;
12. временно извеждане;
13. извършване на неотложни аварийно-въз-
становителни работи;
14. ограничаване на разпространението и
ликвидиране на възникнали епидемични взри-
вове, епидемии и епизоотии от заразни и пара-
зитни болести;
15. други операции, свързани със защитата.
(2) Защитата на населението при обявяване
на режим “положение на война”, “военно поло-
жение” или “извънредно положение” се осъщес-
твява в съответствие с разпоредбите на Женев-
ските конвенции от 12 август 1949 г. (необна-
родвани), ратифицирани с Указ № 181 на Пре-
зидиума на Народното събрание от 1954 г. (Изв.,
бр. 43 от 1954 г.), и Допълнителните протоколи
към Женевските конвенции от 1977 г., ратифи-
цирани с Указ № 1586 на Държавния съвет от
1989 г. (ДВ, бр. 62 от 1989 г.).
Чл. 20. (1) Дейностите по чл. 19 се изпълня-
ват от звена, служби и други оперативни струк-
тури на:
1. министерства и ведомства;
2. общини;
3. търговски дружества и еднолични тър-
говци;
4. центрове за спешна медицинска помощ,
други лечебни и здравни заведения;
5. юридически лица с нестопанска цел;
6. въоръжените сили.
(2) Звената, службите и другите оперативни
структури по ал. 1 са съставни части на единна-
та спасителна система при запазване на инсти-
туционалната или организационната им при-
надлежност и определените им функции или
предмет на дейност.