Държавен вестник, бр. 14, 2008 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  14
Националната статистика и изследванията
констатират тенденция на промяна и в брачното
поведение—продължават да намаляват сключе-
ните бракове и да се запазва броят на разводите.
Сключените бракове през 2006 г. са 32 773, или
със 728 по-малко от предходната година. От тях
79,6 % са сключени в градовете. В селата са склю-
чени 6672 брака. През 2006 г. броят на регистри-
раните разводи е 14 828 и той е близък до този
през 2005 г. (14 676 развода). По-голямата част от
тях (12 144 развода) се регистрират в градовете.
Детската бедност
Бедността е явление с много измерения, а не
само въпрос на липса на доходи сред част от
населението. Съгласно концепцията за детска-
та бедност, използвана от Изследователския
център на УНИЦЕФ “Иноченти”, “детската
бедност е ситуация, при която детето има стан-
дарт на живот, който не допринася за неговото
физическо, умствено, духовно, морално и соци-
ално развитие”5 .
През 2006 г. равнището на бедност за децата
до 15 години е 15,1 % при средно за групата 16—
64 г. от 12,3 %. Рискът от бедността е най-го-
лям при децата със самотен родител и при деца-
та в многодетни домакинства. Близо едно от
всеки три деца със самотен родител (31,1 %)
живее в бедно домакинство. Рискът от бедност
е особено силен и за многодетните семейства—
28,6 % от домакинствата с три и повече деца
живеят в бедност, и допълнително се засилва за
децата от уязвимите малцинствени етнически
групи, в частност ромската и турската6 .
Рискът от бедност е най-голям в домакин-
ствата, в които никой не работи, но има зависи-
ми деца. За важността на достъпа до пазара на
труда красноречиво говори фактът, че равни-
щето на бедност сред домакинствата, където
всички възрастни работят, е незначителено—
1,1 % за домакинства без деца и 1,2 % за дома-
кинства с деца7 .
Последица от бедността при децата е също
така нарушаване на техните права и лишаването
им от равни възможности за бъдещо развитие.
От друга страна, нарушаването на основни пра-
ва на децата по различни причини (различни фор-
ми на дискриминация) е предпоставка за бед-
ност. Друго следствие от бедността е, че тя вли-
яе индиректно върху процеса на социализация.
Измеренията на детската бедност предпола-
гат разглеждане на взаимовръзките и тенден-
циите сред децата, като се използва подход,
основаващ се на правата, отразявайки състоя-
нието на децата в няколко сфери—здравеопаз-
3 Данните са от “Приоритети и политики за бла-
госъстоянието на децата”, ГорексПрес, София, 2002 г.
4 Национална стратегия за демографско разви-
тие 2006—2020 г.
преминаване от тридетен през двудетен към
еднодетен модел на семейството е твърде сло-
жен и се осъществява в рамките на 50 години.
През 1990 г. средният брой на децата в семей-
ството е 1,73, през 1994 г.—1,24, от 1997 г. той
спада на 1,1. През 2000 г. за първи път се регис-
трира тенденция на слабо нарастване броя на
децата в семейството—1,273 .
Сред факторите, които обясняват ниското
равнище на раждаемостта, са и настъпилите
промени в разбиранията на семейството за оп-
тималния брой на децата. За съвременните
българи приоритет продължава да бъде семей-
ството с две деца като репродуктивен идеал. 
Данните от проведеното по време на преб-
рояването през 2001 г. извадково изследване на
раждаемостта показват съществено размина-
ване между идеала за броя на децата в семей-
ството и реализацията на репродуктивните же-
лания на жените на възраст 45—49 години. Спо-
ред изследването повечето български семейст-
ва (близо 70 %) желаят да имат две деца, но
поради икономически трудности 60 % от тях не
са успели да осъществят своя идеал. В кратко-
срочен план те се състоят в реализиране на от-
ложените раждания, а в средносрочен и дълго-
срочен план—в реализиране в максимална сте-
пен на идеала на българското семейство—се-
мейство с две деца, чрез създаването на подхо-
дящата социално-икономическа среда за от-
глеждане и възпитание на децата4 .
България е на едно от първите места сред
източноевропейските страни по относителен
дял на извънбрачни раждания от всички роде-
ни деца. Абсолютният и относителният дял на
децата, родени извън брак, устойчиво се увели-
чава—от 38,4 % през 2000 г. този дял нараства
на 49,0 % през 2005 г. През 2006 г. броят на
живородените извънбрачни деца е 37 569, или
50,8 % от всички деца. Високата извънбрачна
раждаемост може да се обясни със значително-
то нарастване на броя на фактическите съпру-
жески съжителства, което се потвърждава от
обстоятелството, че при 60 % от извънбрачни-
те раждания бащинството на детето е установе-
но, откъдето може да се предположи, че тези
деца живеят в семейна среда. При около 1/5
(20,3 %) от всички живородени деца бащата е
неизвестен.
Изключително висок е и броят на аборти-
те сред най-младите—момичетата и жените
до 20-годишна възраст. По този показател Бъл-
гария е на едно от първите места сред евро-
пейските страни. През 2005 г. 9,3 % от регист-
рираните аборти са извършени на момичета
под 19-годишна възраст—3890, като от тях 211
са при момичета под 15 години.
5 Innocenti Social Monitor 2004. Economic Growth
and Child Poverty in the CEE/CIS and the Baltic states.
6 Вж. Оперативна програма “Развитие на човеш-
ките ресурси 2007—2013 г.”.
7 Доклад за изпълнението на съвместния мемо-
рандум по социално включване на Република Бъл-
гария.