Държавен вестник, бр. 83, 2009 г., стр. 30

СТР.  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  83
– паратхормон (ПТХ): не е задължителен 
показател; при възможност за изследване не 
трябва да надвишава стойности между 2 до 4 
пъти над нормата; 
– серумните фосфати трябва да бъдат под 
1,8 mmol/L; таргетни стойности 1,1 – 1,8 mmol/L;
– серумен калций между 2,2 и 2,6 mmol/L;
– серумен калий между 3,5 и 6,0 mmol/L при 
болни на хемодиализа и между 3,5 и 5,5 mmol/L 
при пациенти на перитонеална диализа; 
в) ефективност е налице при достигане на 
всеки от горните показатели при над 75 % от 
болните, които са на диализно лечение над 3 
месеца.
6.2. Скрининг на хранителния статус: скрининг 
на хранителния статус по биохимични и антро­
пометрични данни се извършва на 12 месеца. 
6.3. Лечение на малнутрицията: болните с 
доказана малнутриция подлежат на суплементи­
ране – орално, ентерално и парентерално хранене 
с разтвори и добавки, регистрирани в страната. 
При пациенти на перитонеална диализа са под­
ходящи разтвори, съдържащи аминокиселини. 
7. Трансмисивни инфекции при диализно 
лечение:
7.1. Универсалните мерки за сигурност трябва 
да бъдат спазвани във всички диализни структури.
7.2. Ваксинация и тестуване на пациентите:
а) всички пациенти на диализно лечение трябва 
да са ваксинирани срещу хепатит В;
б) развилите имунитет трябва да бъдат ре­
ваксинирани на всеки 5 години; пациентите с 
лош отговор на ваксинацията трябва да бъдат 
реваксинирани след 1 и на всеки 5 години; 
в) при неотговарящите се прави повторна 
ваксинация;
г) тестуване за HВsAg и НСV антитела се из­
вършва на всеки 6 месеца, а за HIV – ежегодно; 
при пациентите, развили имунитет срещу НВV, 
HВsAg, се изследва ежегодно; изследвания се 
правят по-често при клинични индикации;
д) изследването се провежда след информи­
рано съгласие от пациента; отказалите следва 
да се третират като инфектирани;
е) на инфектираните пациенти не може да се 
отказва диализно лечение;
ж) ваксинирането и реваксинирането в горните 
случаи се извършва от диализната структура.
7.3. Диализно лечение при носители на транс­
мисивни инфекции:
а) носителите на хепатит В трябва да бъдат 
диализирани на отделни апарати, при възможност 
в отделни помещения; 
б) носителите на хепатит С трябва да бъдат 
диализирани на отделни апарати, които след 
всяка процедура да бъдат дезинфекцирани, 
включително и повърхността им; 
в) HIV положителните пациенти трябва да 
бъдат диализирани в отделни помещения и апа­
ратите да бъдат третирани както при хепатит С.
7.4. Диализен персонал и трансмисивни инфек­
ции: персоналът, работещ в контакт с пациенти, 
апарати и материали, използвани при диализа, 
трябва да бъде ваксиниран срещу хепатит В. 
Ваксините се осигуряват от лечебното заведение. 
Скрининг за HCV и HIV на персонала не е необ­
ходим. Изследване се провежда при индикации.
8. Контрол на инфекциите със Стафилококус 
ауреус:
8.1. Всички диализни структури задължително 
разработват план за контрол и борба със ста­
филококовата инфекция, метицилинрезистентни 
и други мултирезистентни щамове. Планът се 
разработва в следните основни насоки: скрининг 
за назално носителство, профилактични мерки, 
антибиотична терапия на инфектираните, обуче­
ние на персонала и пациентите с акцент върху 
поддържане на личната хигиена, изолация на 
носителите на метицилинрезистентни щамове, 
приети в диализната структура.
8.2. При хемо- и перитонеално диализни 
пациенти се провежда скрининг за назално 
стафилококово носителство на всеки 12 месеца.
8.3. При пациентите, които се диализират 
с временен съдов достъп в началото на вся­
ка диализна процедура, се извършва щателна 
дезинфекция на изходното кожно отверстие с 
подходящ дезинфектант (според инструкцията 
на катетъра) с оглед профилактика на инфекции.
8.4. На всички хемодиализни пациенти, 
назални носители на Стафилококус ауреус, се 
провежда санираща терапия с интраназално 
прилагане на 2% Мупироцин, последвана от 
продължително еднократно седмично прилагане 
на същия препарат.
8.5. На пациентите на перитонеална диализа 
се прилага 2% Мупироцин върху кожата около 
перитонеалния катетер ежедневно като част от 
рутинните грижи за предотвратяване на инфек­
ция на кожния отвор.
8.6. На пациентите на перитонеална диализа, 
които са назални носители на Стафилококус 
ауреус, се провеждат редовно 5-дневни курсове с 
2% Мупироцин интраназално на всеки 4 седмици.
9. Сърдечно-съдов риск при възрастни паци­
енти на диализно лечение:
9.1. За пациентите, които са на диализно лече­
ние повече от 3 месеца, се препоръчва постигане 
на стойности на преддиализното артериално 
налягане 140/90 mm Hg. 
9.2. При всички диализни пациенти се провеж­
да ехокардиография при клинични индикации.
9.3. На пациенти с доказана сърдечна недос­
татъчност се прилага лечение с АСЕ-инхибитор 
и ниска доза бета-блокер, ако няма противопо­
казания за такова лечение.
9.4. Пациентите, които имат анамнестични 
данни за миокарден инфаркт, мозъчен инсулт, 
периферна съдова болест, нестабилна стенокардия 
или при които е извършена коронарна реваску­
ларизация, се лекуват с ниски дози аспирин, ан­
тистенокардин, антикоагулант, АСЕ-инхибитор, 
бета-блокер и статин, ако няма контраиндикации 
за такова лечение. Дозите на АСЕ-инхибитора 
и бета-блокера трябва да бъдат максимално 
толерираните от пациента.
10. Сърдечно-съдов риск при деца на диализ­
но лечение: