Държавен вестник, бр. 63, 2002 г., стр. 68

С Т Р .  68
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  63
Одитен стандарт № 5—одитни доказателства
Одитният стандарт № 5 регламентира същност-
та на одитните доказателства, изискванията към
одитните доказателства, видовете одитни доказател-
ства, както и подходите, техниките и процедурите за
тяхното получаване. Стандартът се прилага задъл-
жително при всички видове одити, извършвани от
Сметната палата.
1. Същност на одитните доказателства. Одитните
доказателства са документирана информация, която се
събира и проучва по време на одита, за да се подкрепят
констатациите, оценките, изводите и заключенията на
одитора и на тази основа да се изготви одитен доклад
или одитно становище.
2. Изисквания към одитните доказателства. Одит-
ните доказателства трябва да са:
2.1. достатъчни—да съдържат такава информация
като количество и качество, която да дава разумна уве-
реност и основание на одитора да изгради своите кон-
статации, оценки, изводи и заключения от одита;
2.2. надеждни—да съдържат сигурни и безспорни
факти, получени от подходящи източници чрез съот-
ветни техники и процедури;
2.3. уместни—да съдържат такава информация, ко-
ято да съответства на целите и критериите на одита и
да е в логическа връзка с констатациите, оценките,
изводите и заключенията от одита;
2.4. разумни—да са получени по икономичен и ефек-
тивен начин, като разходите за тяхното събиране да са
съизмерими с резултата, който одиторът се стреми да
постигне при даден одит.
3. Видове одитни доказателства. Одитните доказа-
телства се разграничават според характера и методите
за тяхното получаване на:
3.1. документални доказателства—получават се чрез
проучване и проверка на съществуващата информация
в одитирания обект под формата на решения на органи-
те за управление, писма, договори, счетоводни доку-
менти, данни от управленските информационни систе-
ми и други носители на информация, включително и
електронни носители, признати като документи по си-
лата на нормативни актове, както и на информация от
външни източници под формата на банкови извлече-
ния, писмени потвърждения от контрагенти, станови-
ща и заключения на външни експерти и друга информа-
ция извън одитирания обект;
3.2. аналитични доказателства—получават се чрез
изчисления, сравнения, анализи на съотношения и от-
чети, разделяне на информацията на съставни части и
други аналитични процедури;
3.3. свидетелски доказателства—получават се чрез
събеседване, интервюта, анкетиране, обяснения и дру-
ги форми, които се документират писмено;
3.4. физически доказателства—получават се чрез
пряко измерване, наблюдение или проучване на иму-
щество, операции, действия, събития и други факти по
време на одита.
4. Подходи за получаване на одитни доказателства.
Одитните доказателства се получават чрез прилагане
поотделно или в комбинация на системно базирания
подход и подхода на директните съществени проверки.
5. Техники и процедури за получаване на одитните
доказателства. Одитните доказателства се получават
чрез проучване и проверка на документи, аналитични
процедури, събеседване, интервюта, анкетиране, пис-
мени обяснения и потвърждения, измерване, наблюде-
ние и други техники и процедури. Отделните техники и
процедури се прилагат самостоятелно или в комбина-
ция в зависимост от целите на одита, оценката на сте-
пента на присъщия и контролния риск, предварително
определената същественост, размера и представител-
ността на одитната извадка и източниците на информа-
ция. Одиторът трябва да се увери, че приложените тех-
ники и процедури за получаване на одитните доказа-
телства са достатъчни за откриване при одита на всич-
ки съществени грешки и нередности.
6. Одитните доказателства се документират съглас-
но стандарта за работните документи и указанията за
неговото прилагане.
Одитен стандарт № 6—одитна извадка
Одитният стандарт № 6 регламентира същност-
та на одитната извадка, изискванията към одитната
извадка, методите за формиране и подбор на одитна-
та извадка и оценка на резултатите от извадката.
Стандартът се прилага задължително при всички ви-
дове одити, извършвани от Сметната палата, когато
се използват извадки.
1. Същност на одитната извадка. Одитната извадка
е част от единиците на дадена генерална (обща) съв-
купност, подбрана по определен метод, която позволя-
ва да се получат надеждни одитни доказателства за
постигане на целите на одита и да се направят заклю-
чения по отношение на генералната съвкупност.
2. Изисквания към одитната извадка. Одитната из-
вадка трябва да обхваща достатъчен брой единици и да
е представителна, за да могат да се направят правилни
заключения за генералната съвкупност. Степента на
представителност на извадката зависи от еднородност-
та на генералната съвкупност, вероятността за попада-
не на всяка единица от съвкупността в извадката и раз-
мера на извадката.
2.1. Размер на извадката е броят на избраните еди-
ници от генералната съвкупност, които ще бъдат оди-
тирани. Той зависи от разсейването в съвкупността,
максимално допустимата (пределната) грешка и рав-
нището на сигурност.
2.2. Разсейване е различието между значенията на
отделните единици на генералната съвкупност. Колко-
то по-голямо е разсейването, толкова по-голям трябва
да бъде размерът на извадката, за да могат след нейно-
то одитиране да се получат резултати с достатъчно
висока степен на сигурност.
2.3. Максимално допустима грешка е максимално
възможната разлика между значението на изследвания
показател (средна стойност или дял на единиците, ко-
ито притежават изследваната характеристика на даден
качествен алтернативен признак) за извадката и гене-
ралната съвкупност при дадено равнище на сигурност.
Колкото по-малка е грешката, толкова по-голям тряб-
ва да бъде размерът на извадката.
2.4. Равнище на сигурност е вероятността, с която се
гарантира значението на изследвания показател за гене-
ралната съвкупност да попада в интервала на доверител-
ност. Колкото по-високо е равнището на сигурност, тол-
кова по-голям трябва да бъде размерът на извадката.
2.5. Интервал на доверителност са границите, в ко-
ито може да варира значението на изследвания пока-
зател за генералната съвкупност при дадено равнище
на сигурност.
3. Методи за формиране на одитна извадка. Одитна-
та извадка може да се формира чрез прилагане на ста-
тистически и/или нестатистически методи:
3.1. Статистическите методи се основават на теори-
ята на вероятностите и позволяват чрез математически
подходи да се определят размерът на извадката и ин-
тервалът на доверителност и на тази основа да се нап-
равят съответни заключения за генералната съвкупност.