Държавен вестник, бр. 32, 2024 г., стр. 5

БРОЙ  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
районен съд, свързано с прилагането на чл. 6, 
ал. 2 СК (отм.), е охранително – в случая 
съдът не правораздава, а изпълнява функция 
по съдебна администрация. То е едностран­
но, образувано е по искане на молител, при 
което не възниква правен спор, а се търси 
съдействие от компетентния държавен ор­
ган – районния съд. Актът на съда не е акт 
за защита на накърнено гражданско право, 
а е акт на съдебно съдействие, предназначен 
да породи благоприятни за молителя правни 
последици. Постановеният съдебен акт в това 
производство (определение, което е оконча­
телно) няма сила на пресъдено нещо и не 
прегражда пререшаването на въпроса по ис­
ков ред. Предназначението на производството 
пред районния съд по чл. 6, ал. 2 СК (отм.) 
е да се установи наличието на нормативно 
определените предпоставки за прилагане на 
едно изключение от установеното правило в 
Семейния кодекс, свързващо брачното пъл­
нолетие с навършване на 18-годишна възраст.
Предвиденият в Основния закон демократи­
чен ред за формиране волята на законодателя 
би бил съществено ограничен, ако на консти­
туционно ниво се определя политическата 
целесъобразност при реализация на законода­
телната дейност от избраното представително 
учреждение, включително и по отношение 
конкретно на възможността за сключване на 
брак от непълнолетни. Конституцията, като 
защитава института на брака, единствено 
установява структуроопределящите елементи 
на брака – съюз между мъж и жена, основан 
на доброволност и равноправие. Тази уредба 
не включва минималната брачна възраст, а 
предоставя определянето є на законодателя, 
който, изразявайки актуализираната полити­
ческа воля на титуляря на държавна власт, 
разполага със свобода на преценка, основана 
на неговата демократична легитимност (чл. 46, 
ал. 3 от Конституцията).
Съществуващата до влизане в сила на 
оспорения § 1 ЗИДСК правна възможност 
за сключване на брак от непълнолетни по 
изключение не е елемент от конституционно 
защитеното ядро на брака, поради което ней­
ната отмяна няма ефект на правно препятствие 
за осъществяване на свободата за сключване 
на брак, за пълноценно прилагане на консти­
туционния институт на брака. Конституцията 
в чл. 46, ал. 3 предвижда нормотворческата 
компетентност на текущия законодател в тази 
материя – да създаде такива правила относно 
условията за сключване на брак, каквито той 
прецени в съответствие с конституционно 
установеното ядро на брачния институт, без 
да възлага задължение за въвеждане на из­
ключение от установеното правило за брачно 
пълнолетие и сключване на брак от непъл­
нолетни лица.
Конституционният съд подчертава, че 
както (първичното) предвиждане на такава 
възможност в законодателството, така и 
нейната последваща отмяна са оставени на 
преценката на текущия законодател. При 
изпълнение на тази нормотворческа задача 
законодателят трябва да балансира предоста­
вянето на правна възможност за сключване 
на брак от непълнолетни с такива основни 
права на детето, като правото на равенство, 
независимост и физическа неприкосновеност, 
достъп до образование, защита от експлоата­
ция или от съществуващи практики, превър­
нали се в хода на развитието на обществения 
живот в заплаха за хармоничното развитие 
на детето, в частност предотвратяване на 
„ранните бракове“.
Проявление на нормотворческата свобода 
на преценка на законодателя, по смисъла 
на чл. 46, ал. 3 от Конституцията, е да при­
еме обективираното в § 1 ЗИДСК решение 
за отмяна на въведено в Семейния кодекс 
изключение – т.е. на съществуващата преди 
обсъжданото тук изменение правна възмож­
ност за сключване на брак от непълнолетни 
(навършили 16 години). Тази свобода на пре­
ценка принадлежи към съществените харак­
теристики на парламентарното учреждение 
в демократичната правова държава. Тя не 
може да бъде ограничавана (вкл. чрез кон­
трола за конституционност) отвъд пределите, 
зададени от конституционно защитеното ядро 
на института на брака в чл. 46, ал. 1 и 2 от 
Конституцията, които в настоящия случай 
не са престъпени.
От изложеното следва, че в действителност 
вносителят въз основа на изложените от него 
аргументи въвежда като предмет на оспорва­
не по настоящото производство решение на 
демократично легитимирания законодател, 
което е в конституционно гарантираното му 
пространство на законотворческа дискреция.
Конституционният съд не може чрез кон­
трола за конституционност да замести избора 
на законодателя как да бъдат уреждани един 
или друг кръг обществени отношения, сти­
га този избор да не влиза в противоречие с 
конституционните ценности и принципи и 
да не засяга по конституционно недопустим 
начин същността на правата, гарантирани от 
Основния закон. 
Общественият интерес за защита на правата 
на детето срещу нарушаването им от „ранни/
детски“ бракове, с който е мотивирана отмя­
ната чрез § 1 ЗИДСК (на правната възможност 
за сключване на брак от непълнолетен – чл. 6, 
ал. 2 – 4 СК), е очертал водещата законода­
телна цел, която не може да бъде оспорвана 
единствено с правни съображения.
Съдът обръща внимание, че в смисъла на 
направената преценка по целесъобразност от 
законодателя, довела до приемането на оспо­
рения § 1 ЗИДСК, са и отправените Препоръ­
ки към Република България от Комитета по 
правата на детето към ООН от 1997 г., 2008 г. 
и от 3.06.2016 г., раздел III.Б, т. 18 – „Да се 
измени Семейният кодекс така, че да се пре­