Държавен вестник, бр. 33, 2008 г., стр. 26

С Т Р .  26
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  33
Преценката от гледна точка на днешното ниво
на познание кои и колко оперативни способности
да бъдат поддържани и развивани за отбранител-
ните операции се прави на принципа за възможно
най-висока ефективност в рамките на ограниче-
ния ресурс.
Б. Подкрепа на международния мир и сигурност.
Въоръжените сили ще допринасят за посреща-
не на предизвикателствата и за неутрализиране на
рисковете и заплахите пред сигурността все по-
често и по-активно в рамките на колективните
системи за сигурност.
Това означава, че българските въоръжени сили
ще действат в колективна среда и оперативната им
съвместимост със силите на съюзниците от НАТО
и партньорите от ЕС става изключителен приори-
тет. Тези действия при все по-активното ангажира-
не на страната ни с политиката на НАТО и ЕС са и
ще бъдат основно извън зоната на отговорност на
Алианса и територията на ЕС. Въоръжените сили
трябва да предоставят достатъчно като количество
способности за реализиране на политиката на два-
та съюза и наред с това предоставените сили трябва
да бъдат в състояние да се разполагат далеч от гра-
ниците на страната ни и да бъдат в състояние да
изпълняват ефективно задачите си в тази среда. Това
налага структурата на въоръжените сили да осигу-
рява бойни способности, способности за бойна под-
дръжка и бойно осигуряване. Участието на българ-
ските въоръжени сили в операции в отговор на кризи
извън зоната за отговорност на НАТО и територи-
ята на ЕС стават приоритет и представляват пряк
принос на въоръжените ни сили за защита на наци-
оналните интереси.
В. Принос към националната сигурност в мир-
но време.
Необходимите способности за изпълнение на
задачите по мисията принос към сигурността в
мирно време отчитат обстоятелството, че в дър-
жавата съществуват структури, на които са вме-
нени задължения по осигуряване на необходи-
мите способности за изпълнение на задачите по
осигуряване на сигурността и подпомагане на на-
селението и стопанството при кризи от невоенен
характер.
С оглед на това въоръжените сили предоставят
способности за задачите в тази мисия при недос-
тиг на способности от задължените за това струк-
тури и в рамките на вече изградените и налични
оперативни способности.
5. Ниво на амбиция.
Съобразно достигнатите и планираните за при-
добиване способности на въоръжените сили наци-
оналното ниво на амбиция за участие в мисии и
операции в отговор на кризи извън зоната на отго-
ворност на НАТО и територията на ЕС е:
— В следващите две—три години участието в
операции с бойно тактическо формирование
(например батальонна бойна група) посте-
пенно ще замени националния принос към
операции в отговор на кризи с отделни под-
разделения и способности.
— Въоръжените сили в следващите две—три
години ще участват предимно в операции с
нисък интензитет, като целта е в следва-
щите пет—шест години да се повиши про-
филът на българското участие в колектив-
ните усилия.
— Еднократното максимално участие може да
бъде с механизирана бригада до 6 месеца без
ротация или с батальонна тактическа група
и рота с ротация.
— Понастоящем Сухопътните войски участват
с около 4 на сто от състава си в операции в
отговор на кризи извън територията на стра-
ната. Целта е в рамките на пет—шест годи-
ни да се достигне не по-малко от 8 на сто от
състава им да участват или да бъдат плани-
рани да участват в такива операции. В този
период Военновъздушните и Военноморски-
те сили да участват в операции в отговор на
кризи с декларираните сили и да разширяват
способностите си за такова участие.
Така определеното ниво на амбиция подлежи
на преоценка в рамките на цикличните прегледи
на планирането.
6. Метод на планиране и на управление на раз-
витието на въоръжените сили.
Качеството на методите и механизмите на пла-
ниране предопределя изграждането на необходи-
мите способности при ефективно разходван ресурс.
Затова всяка организация търси подобряване на
качеството на планиращите процеси.
Съвременната теория и съюзната практика
определят планирането, базирано на способности,
като най-ефективното планиране при висока сте-
пен на неопределеност. Този метод позволява из-
граждане на способности, необходими за посреща-
не на широк спектър от предизвикателства и усло-
вия, при отчитане на ресурсните възможности. Той
осигурява ефективно транслиране на политиката
в отбранителни способности чрез анализа на съ-
ществуващата и предвижданата среда на сигурност
и съответните сценарии, а това е гаранция за ефек-
тивно изпълнение на отбранителните задачи, сле-
дователно и на самата политика.
Планирането, базирано на способности, най-
ефективно дава отговор на три взаимносвързани
предизвикателства пред въоръжените сили:
— Наборът от роли и задачи, форми и методи,
условия и зависимости при използване на въ-
оръжените сили се увеличава и ще се увели-
чава значително и бързо.
— В тези условия въоръжените сили трябва да
увеличат броя, вида и качеството на продукти-
те, които предоставят на обществото, без уве-
личаване на необходимите за това ресурси.
— Всичко това трябва да се планира и осъщес-
твява в среда, отличаваща се с неяснота, ди-
намизъм и комплексност, каквито не са сре-
щани досега.
Тези предимства на планирането, базирано на
способностите, налагат ускорено системата, в ко-
ято този метод работи във въоръжените сили, а
именно системата за управление на развитието на
въоръжените сили да достигне пълните си опера-
тивни способности.
Системата за управление на въоръжените сили
осигурява процеса на определяне и изграждане на
необходимите отбранителни способности в рам-
ките на разполагаемия ресурс.