Държавен вестник, бр. 104, 2004 г., стр. 52

С Т Р .  52
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  104
• защита на интересите на потребителите;
• осигуряване на условия за изграждане на ин-
формационното общество;
• предотвратяване на възможностите за раз-
витие на “сенчест” пазар.
4. Развитие на нормативната уредба, въвежда-
ща европейската правна и регулаторна рамка 2002
за електронни съобщения
4.1. Нормативна уредба
С приемането на Закона за далекосъобщения
през 2003 г. се доразви законовата нормативна
уредба, необходима за регламентиране условията
на пълна либерализация на далекосъобщителния
пазар. Приемането на подзаконовите нормативни
актове, необходими за прилагането на закона, ще
създаде условия за развитието на ефективна кон-
куренция на пазара.
Наблюдаващата се конвергенция между дале-
косъобщителни услуги, медии и информационни
услуги наложи разработването на нов правен па-
кет от страна на Европейската комисия (ЕК) с оглед
хармонизиранe и облекчаване на условията за дос-
тъп до пазара на електронни съобщителни мрежи
и услуги на страните—членки на Европейската
общност—acquis communautaire (new regulatory
framework for electronic communications) 2002. Пре-
ходът от далекосъобщения към електронни съоб-
щения ще бъде отразен и в българската норматив-
на уредба.
Необходимо е да бъде разработен и приет до 1
януари 2007 г. Закон за изменение и допълнение
на Закона за далекосъобщенията или нов Закон за
електронните съобщения, който да осигури:
• продължаване на европейските хармониза-
ционни и интеграционни процеси в областта
на правото;
• развитие на пазарни отношения, основани на
принципите на конкурентното право;
• провеждане на гъвкаво и технологично не-
утрално регулиране;
• постепенно минимализиране на секторните
способи за регулаторна намеса (ex-ante) и па-
ралелно прилагане принципите на общото
конкурентно право;
• взаимодействие на националния секторен
регулаторен орган с Комисията за защита на
конкуренцията и с участниците на пазара, а
на европейско ниво—с националните регу-
латорни органи на държавите членки в об-
ластта на електронните съобщения, с Евро-
пейската комисия и с Комитета по съобще-
ния към нея и с Европейската група на регу-
латорите;
• осъществяване на приемственост с действа-
щата правна уредба с цел последователно при-
лагане на принципите за:
—стабилност на нормативната уредба;
—прозрачност, обективност, предвиди-
мост, равнопоставеност и пропорционал-
ност;
—ефективно използване на ограничените
ресурси, включително правото на пре-
минаване.
Новата правна рамка 2002 на ЕС по отношение
на електронните съобщения предвижда:
• развитие на ефективна конкуренция на паза-
ра, основаваща се на ex-ante регулиране, в
съответствие със специфичното секторно ре-
гулиране и на ex-post регулиране в съответс-
твие с принципите на конкурентното право;
• въвеждане ново съдържание за понятието
“оператор със значително въздействие вър-
ху пазара”—предприятие в електронния съ-
общителен сектор с господстващо положе-
ние на пазара;
• определяне пазарите на:
—взаимното свързване (на фиксирани те-
лефонни мрежи, мобилни телефонни
мрежи);
—достъп до мрежите;
—линии под наем;
—необвързан достъп до абонатната линия
и др.;
• определяне на основните насоки за пазарни
анализи и оценка на предприятия в елект-
ронния съобщителен сектор с господстващо
положение на пазара;
• прецизиране на процедурите за провеждане
на консултации и повишаване на прозрач-
ността при провеждане на пазарни анализи;
• запазване на задълженията, наложени на опе-
раторите със значително въздействие върху
пазара, до извършването на анализ и оценка
за развитието на съответния пазар;
• прилагане на стандарти и спецификации от-
носно предоставянето на електронни съоб-
щителни услуги и тяхното взаимодействие,
в т.ч. цифрови интерактивни телевизионни
услуги;
• определяне на процедури по решаване на спо-
рове между предприятия относно достъп до
и взаимно свързване на мрежи, в т. ч. на
трансгранични спорове;
• определяне на процедури по решаване на спо-
рове между предприятия и потребители от-
носно предоставяне на електронни съобщи-
телни услуги;
• прилагане на режим на общо оправомощаване
за всички електронни съобщителни мрежи и
услуги, когато не се изисква използване на ин-
дивидуално разпределен ограничен ресурс;
• доразвиване регламентирането на защитата
на личните данни;
• координиране работата на националния съ-
общителен регулаторен орган с другите сек-
торни регулаторни органи в България, с Ев-
ропейската комисия и регулаторните органи
на страните—членки на ЕС.
4.2. Национален съобщителен регулаторен орган
Въвеждането на правна рамка 2002 по отноше-
ние на електронните съобщения на ЕС няма да
промени статута на националния съобщителен
регулаторен орган, установен със Закона за дале-
косъобщенията и Закона за пощенските услуги.
Съгласно поетите ангажименти по глава 19 от
преговорите за присъединяване към ЕС до 1 януа-
ри 2005 г. ще бъдат създадени необходимите нор-
мативни условия за осигуряване правото на наци-
оналния съобщителен регулаторен орган да взема
решения по спорове относно достъп до и взаимно
свързване на мрежи, предоставяне на услугата
“линии под наем”, съвместно ползване на поме-
щения и съоръжения.
Правната рамка 2002 на ЕС по отношение на
независимия национален съобщителен регулато-
рен орган предвижда по-нататъшно прецизиране
и засилване на изискванията относно:
• гарантиране независимост на национал-
ния съобщителен регулаторен орган от
предприятията, предоставящи електрон-
ни съобщения;