Държавен вестник, бр. 73, 2021 г., стр. 71

БРОЙ  73	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  71  
139 
Тези видове се разглеждат като заместители на всички водни организми и данните за други видове, като 
например Lemna spp., също могат се вземат предвид, ако методологията на изпитване е подходяща. 
 
2.9.3.2.4 
 Хронична токсичност във водна среда означава присъщите на веществото свойства да предизвиква вредни 
последствия у водните организми при въздействието на тези вещества, което се определя в продължение на 
жизнения цикъл на организма. 
 
Дългосрочна опасност за целите на класификацията означава опасността от химическо вещество, 
предизвиквана от неговата хронична токсичност, в резултат от дългосрочно въздействие във водната среда 
 
Данни за хроничната токсичност има в малък обем в сравнение с данните за остра токсичност и процедурите за 
необходимите изпитвания са стандартизирани в по-малка степен. Допуска се да се използват данните, получени 
в съответствие с ръководните принципи за изпитване 210 на ОИСР (ранен стадий от живота на рибите) или 211 
(размножаване на дафниите) и 201 (забавяне растежа на водораслите).  Могат да се използват и други 
проверени и международно признати изпитвания. Използват се данните за NOEC или други равностойни данни 
за ECx. 
2.9.3.2.5 
 Биоакумулация означава чистият резултат от усвояване, трансформация и елиминиране на веществото в 
организма по всички начини на въздействие (т.е. чрез въздух, вода, отлагане/почва и храна). 
 
Способността за биологично акумулиране се определя, като правило, чрез използване на коефициента на 
разпределяне октанол/вода, който се изразява обикновено като log Kow и се определя в съответствие с 
ръководни принципи за изпитване 107,117 или 123 на ОИСР. Въпреки че този коефициент отразява способността 
за биоакумулиране, факторът за биоконцентрация BCF, получен по експериментален начин, е по-точен 
показател и, ако той е наличен, е за предпочитане. BCF се определя в съответствие с ръководни принципи за 
изпитване 305 на ОИСР. 
 
2.9.3.2.6 
 Разлагане означава разлагане на молекулите на по-малки молекули и в съответните случаи, на въглероден 
диоксид, вода и соли. 
 
Разлагането в околната среда може да е биотично или абиотично (например хидролиза) и използваните 
критерии отразяват този факт. Бързото биоразлагане най-лесно се определя с помощта на изпитвания за 
способност за биоразлагане (A до F), предвидени в ръководния принцип за изпитване 301 на ОИСР. Взетите за 
тези изпитвания показатели за бързо разлагане могат да се считат валидни за повечето видове водна среда. 
Тъй като изпитванията се провеждат в сладка вода, се вземат под внимание и резултатите, получени в 
съответствие с ръководния принцип за изпитване 306 на ОИСР, който в голяма степен подхожда за морската 
среда.  Ако тези данни не са налични, като показател за бързо разлагане се приема съотношението BOD (5 
дни)/COD ≥ 0,5. Абиотичното разлагане, като хидролиза, биотичното и абиотичното първично разлагане, 
разлагането в среда различна от водната и доказаното бързо разлаганев околната среда също могат да се 
отчитат комплексно при определяне на способността за бързо разлагане.* 
 
Веществата се считат за бързо разграждащи се в околната среда, ако удовлетворяват следните критерии: 
.1 Ако в продължение на 28-дневния период на изпитване на способността за бързо биотично разлагане се 
достигат следните нива на разлагане: 
.1 
при изпитвания, базирани на разтворен органичен въглерод: 70%; 
.2 
при изпитвания, базирани на загубата на кислород или отделянето на въглероден диоксид: 60% от  
теоретичния максимум. 
Тези нива на биoтично разлагане трябва да бъдат достигнати за 10 дни от момента на започване на разлагането, 
като за начало се приема момента, когато разлагането достигне 10%, освен когато веществото е определено 
като сложно, многокомпонентно вещество със сходни структурни компоненти.  В този случай и при наличието на 
достатъчно основание може да се откажат условията за извършване на изпитванията в продължение на 10 дни и 
за достигане на необходимото ниво може да се приеме 28-дневния период;† 
.2 
В случаите, когато има данни само за BOD и COD, съотношението BOD5/COD е ≥ 0,5; или 
.3  
ако са налице други убедителни научни данни, свидетелстващи, че веществото или сместа са подложени на 
разлагане (биотично и/или небиотично) във водна среда до ниво над 70 % в продължение на 28-дневен 
период. 
2.9.3.3 Категории и критерии за класификация на веществата 
 
2.9.3.3.1 
 Веществата се класифицират като „вещества, опасни за околната среда (водна среда)“, ако отговарят на 
критериите за остра токсичност 1, хронична токсичност 1 или хронична токсичност 2 съгласно таблица 2.9.1. Тези 
критерии описват подробно класификационните категории. Те са обобщени диаграмно в таблица 2.9.2. 
Таблица 2.9.1 - Категории вещества, опасни за водната среда (вижте забележка 1), 
а) Остра (краткотрайна) опасност за водната среда 
 
Категория:  Остра токсичност 1 (вижте забележка 2) 
96 часа LC50 (за риби) 
 
 
 
 
≤ 1 mg/L и/или 
48 часа EC50 (за ракообразни)  
 
 
 
≤ 1 mg/L и/или 
72 или 96 часа ErC50 (за водорасли или други водни растения) 
≤1 mg/L (вижте забележка 3) 
 
 
 
*  Специални указания за тълкуване на данните са дадени в глава 4.1 и приложение 9 от GHS. 
†  Вижте глава 4.1 и приложение 9, параграф A9.4.2.2.3 от GHS. 
140 
(b)   дълготрайна опасност за водната среда (вижте и фигура 2.9.1) 
(i)     Неспособни на бързо разлагане вещества (вижте забележка 4),за хроничната токсичност на които има 
достатъчно данни 
Категория:  Хронична опасност 1 (вижте забележка 2) 
Хронична NOEC или ECx (за риби)  
 
 
 
≤ 0,1 mg/L и/или  
Хронична NOEC или ECx (за ракообразни) 
 
 
 
≤ 0,1 mg/L и/или  
Хронична NOEC или ECx (за водорасли или други водни растения) 
≤ 0,1 mg/L 
Категория:  Хронична опасност 2 
Хронична NOEC или ECx (за риби)  
 
 
 
≤ 1 mg/L и/или  
Хронична NOEC или ECx (за ракообразни) 
 
 
 
≤ 1 mg/L и/или  
Хронична NOEC или ECx (за водорасли или други водни растения) 
≤ 1 mg/L 
(ii)    Способни на бързо разлагане вещества, за хроничната токсичност на които има достатъчно данни 
Категория:  Хронична опасност 1 (вижте забележка 2) 
Хронична NOEC или ECx (за риби)  
 
 
 
≤ 0,01 mg/L и/или Хронична NOEC 
или ECx (за ракообразни)  
 
≤ 0,01 mg/L и/или Хронична NOEC или ECx (за водорасли или други 
водни растения) 
≤ 0,01 mg/L 
Категория:  Хронична опасност 1 (вижте забележка 2) 
Хронична NOEC или ECx (за риби)  
 
 
 
≤ 0,1 mg/L и/или Хронична NOEC или 
ECx (за ракообразни) 
 
 
 
≤ 0,1 mg/L и/или Хронична NOEC или ECx (за водорасли 
или други водни растения) 
≤ 0,1 mg/L 
(iii)   Вещества, за които не са налице подходящи данни за хронична токсичност 
Категория:  Хронична опасност 1 (вижте забележка 2) 
96 часа LC50 (за риби) 
 
 
 
 
 
≤ 1 mg/L и/или 
48 часа EC50 (за ракообразни) 
 
 
 
 
≤ 1 mg/L и/или 
72 или 96 часа ErC50 (за водорасли или други водни растения) 
 
≤ 1 mg/L (вижте забележка 3) 
и веществото няма способност за бързо разлагане и/или е определен по експериментален начин BCF ≥ 500 (или при 
негова липса log Kow ≥ 4) (вижте забележки 4 и 5) 
Категория:  Хронична опасност 2 
96 часа LC50 (за риби) 
 
 
 
 
 
> 1, но ≤ 10 mg/L и/или 
48 часа EC50 (за ракообразни) 
 
 
 
 
> 1, но ≤ 10 mg/L и/или 
72 или 96 часа ErC50 (за водорасли или други водни растения) 
 
> 1, но ≤ 10 mg/L и/или 
                                                                                                                                             (вижте забележка 3) 
и веществото няма способност за бързо разлагане и/или е определен по експериментален начин BCF ≥ 500  
(или при негова липса log Kow ≥ 4) (вижте забележки 4 и 5) 
Забележка 1: Такива организми като риби, ракообразни и водорасли се подлагат на изпитване като 
моделни видове, обхващащи широк кръг трофични нива и таксони, и методите на изпитване са високо 
стандартизирани. Могат също да бъдат взети предвид и данните за други организми, но при условие че те 
представляват еквивалентни видове и параметри на изпитване. 
Забележка 2: При класифицирането на веществата като вещества, отнасящи се към категория остра 
токсичност 1 и/или хронична токсичност 1, е необходимо също да се посочат съответните стойности на 
множителя М (вижте 2.9.3.4.6.4), за да се приложи метода на сумиране. 
Забележка 3: Когато токсичността на водораслите ErC50 (= EC50 (темп на растеж) се намалява повече от 
100 пъти в сравнение със следващите най-чувствителни видове и води към класифициране, базирано 
изключително на това въздействие, трябва да се вземе под внимание дали тази токсичност е типична за 
водните растения. Когато може да се докаже, че това не е така, се използва професионална преценка, за 
да се реши дали се прилага класификация.  Класификацията се базира на ErC50. При обстоятелства, при 
които базата на EC50 не е посочена и не е регистрирана стойност на ErC50, класификацията се базира на 
най-ниския наличен EC50. 
Забележка 4: Липсата на способност за бързо разлагане се базира или на липса на потенциал за 
биоразлагане, или на доказателства за липса на способност за бързо разлагане В случаите, когато няма 
полезни данни за разлагането, получени по експериментален път или чрез изчисления, веществото трябва 
да се разглежда като вещество, неспособно на бързо разлагане 
Забележка 5: Потенциалът за биоакумулация, базиран на получената по експериментален път стойност 
BCF ≥ 500 или, при негова липса, на log Kow ≥ 4, при условие че log Kow е подходящо описание на 
потенциала за биоакумулация на съответното вещество. Измерените стойности за log Kow  имат 
предимство пред стойностите на оценката, а измерените стойности за BCF имат предимство пред 
стойностите на log Kow.