Държавен вестник, бр. 83, 2017 г., стр. 30

СТР.  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  83
Налудностите са твърде устойчиви, системати­
зирани и с добра вътрешна връзка.
При установяване на този тип състояния (в 
психиатричен стационар) следва да се определи 
негодност за служители, тъй като спецификата 
на работата в системата на МВР има тенденция 
да усилва и хронифицира описаните състояния.
Психогенни психози (други неорганични 
психози)
Тук се отнасят: депресивна форма, възбудна 
форма, реактивна обърканост, остра параноидна 
реакция, психогенни параноидни психози, пси­
хогенен ступор, хистерични психози и др.
Този вид разстройства най-често протичат 
еднократно, пристъпно, краткотрайни са и най-
общо се свързват причинно с актуални житейски 
обстоятелства (емоционален стрес).
След лечение могат да завършват с пълно 
възстановяване. Годността на служителите се 
определя индивидуално съобразно етиологичния 
фактор, условията на работната среда, изисква­
нията на службата. По преценка на експертните 
медицински органи те могат да бъдат активно 
наблюдавани за определен срок от лекаря на 
структурната единица. При вземане на окон­
чателно решение по годността задължително 
се представя пред експертните органи здравно-
производствена характеристика, резултатите 
от психологично изследване и психиатрична 
консултация.
Кандидатите за работа в МВР са негодни.
Психози, специфични за детството
Към тази рубрика са включени психози, 
започнали преди пубертета: инфантилен аути­
зъм, дезинтегративна психоза, атипична детска 
психоза, други и неуточнени.
При тях са нарушени степенно социалната 
употреба на речта, жестикулирането, интерпер­
соналните връзки.
Разнообразните атипични психози в детството 
могат да имат само и в лека степен някои черти 
на инфантилния аутизъм (стереотипно повтарящи 
се движения, хиперкинезия, самонаранявания, 
забавено речево развитие и др.) с различна по 
степен интелигентност.
Решенията по годността са дадени в таблицата.
Невротични разстройства (неврози)
Това са психични състояния без доказана 
органична основа, при които пациентът за­
пазва критичност и чувство за реалност, като 
разграничава болестните си преживявания и 
представи от обективната реалност. Въпреки че 
водят до определена степен на дезадаптация, тя 
е значително по-слабо изразена, отколкото при 
психозите. При по-леките разновидности на тези 
разстройства, често наблюдавани в предния фронт 
на здравеопазването, смесицата от симптоми са 
нещо обичайно (най-често се съчетават депресия 
и тревожност).
Диагностицирането на неврозите се провежда 
в психиатричния стационар. Тук е особено важно 
наличието на коректна и достатъчна информация 
от различни източници (информация от прекия 
началник, здравно-производствена характерис­
тика, здравна книжка, мнение от лекаря на по­
делението) за жизнения път на индивида, както 
и психологическите изследвания, провеждани в 
амбулаторни и стационарни условия.
Преценката на годността е индивидуална. 
При вземането на експертно решение се отчитат 
няколко фактора. На първо място, се оценява 
интензивността на симптоматиката (тежест на 
протичането) и съответно до каква степен това 
се отразява на професионалната и житейската 
дезадаптация на индивида. На второ място, се 
оценяват спецификите на невротичното раз­
стройство – продължителност на състоянието 
и степента на повлияване на терапевтични ин­
тервенции, както и възможностите на индивида 
за справяне със състоянието си (самостоятелно 
или с психологическо подпомагане и поддръжка).
При тежки форми, неподдаващи се на систем­
но и продължително (в рамките на една година) 
лечение, служителите и кандидат-служителите 
се определят като негодни за работа в МВР по 
всички графи.
При умерена изразеност на проявите, добър 
отговор на терапия в рамките на една година 
и с достатъчна степен на социално-трудова 
приспособимост преценката е индивидуална за 
служителите по всички графи.
При изразени, но временни прояви, ненару­
шаващи рязко социално-трудовата адаптация и 
добре повлияващи се от терапевтични интервен­
ции в рамките на половин година, служители 
и кандидат-служители по графа 2 се определят 
като годни за работа в МВР.
Личностовите разстройства
Обхващат дълбоко заложени и трайни моде­
ли на поведение, които се изразяват в ригиден 
начин на реагиране спрямо широк диапазон от 
лични и социални ситуации. Те представляват 
или екстремни, или значителни отклонения от 
начина, по който средният индивид от дадена 
култура възприема, мисли, чувства и най-вече се 
отнася спрямо другите. Подобни поведенчески 
стереотипи имат устойчив характер и обхващат 
многобройни области на поведението и психо­
логичното функциониране. Често, но не винаги 
те са свързани със субективно преживяване на 
дистрес и нарушено социално функциониране.
Следва да се обърне внимание на някои 
специфики при този вид разстройства. Личнос­
товите разстройства рядко са клиничен про­
блем, нуждаещ се от специализирано лечение 
в психиатричен стационар. Доколкото те са 
чисто поведенчески (т.е. немедицински) про­
блем, по-важно за експерта при оценка на 
състоянието е коректно събраната информация 
от повече източници и психологическо изслед­
ване, проведено в амбулаторни условия. Тези 
състояния са до голяма степен стационирани 
и като цяло търпят слаба динамика във вре­
мето. Тази динамика се описва с термините 
компенсация – декомпенсация. Приема се, че 
личностовите разстройства се диагностицират 
главно в стадия на декомпенсация – когато 
поведението на индивида стане дезадаптивно 
и започне да затруднява безпроблемното му 
функциониране.