Държавен вестник, бр. 17, 2006 г., стр. 60

С Т Р .  60
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  17
(2) За всички случаи на прилагане на чл. 18,
ал. 1, т. 2 за животни, предназначени за клане,
се уведомява комисията и представителите на
останалите държави членки на заседание на
постоянния ветеринарен комитет.
Чл. 21. (1) Животни, идващи от трети стра-
ни, търговията с които е хармонизирана с пра-
вилата на общността, но за които няма устано-
вени единни здравни изисквания, могат да бъ-
дат внасяни само при спазване на следните ус-
ловия:
1. те са пребивавали в третата страна, от ко-
ято се изнасят най-малко:
а) 6 месеца за волове и свине, предназначени
за разплод и производство, и за овце и кози, пред-
назначени за отглеждане, разплод и угояване;
б) 3 месеца за животни, предназначени за
клане;
2. те са преминали през всички проверки по
чл. 2, ал. 3.
(2) Животни по ал. 1, на възраст съответно
по-малко от 6 и 3 месеца, могат да се внасят при
условие, че са пребивавали в страната, от която
се изнасят, от деня на раждането си.
Чл. 22. Не се допуска преминаване на жи-
вотните по чл. 21, ал. 1 през ГИВП, освен ако
при проверките по чл. 2, ал. 3 се установи, че:
1. са спазени ветеринарномедицинските изис-
квания на наредбата по чл. 70 ЗВД;
2. по отношение на една или повече специ-
фични болести са изпълнени условията за екви-
валентност, признати в съответствие с прави-
лата, приети от ЕК.
Чл. 23. Официалният ветеринарен лекар не
допуска преминаване през ГИВП и предпри-
ема мерките по чл. 10 за животни по чл. 18,
ал. 1, които не отговарят на изискванията по
този раздел.
Раздел VIII
Последващи проверки
Чл. 24. (1) Органите на НВМС извършват
последващи проверки на пазарите за животни
за спазване на изискванията по тази наредба.
(2) Когато при проверките по ал. 1 проверя-
ващият орган установи, че на ГИВП на друга
държава членка не са спазени изискванията по
тази наредба, той незабавно изисква от съот-
ветния компетентен орган на тази страна член-
ка информация за вида и начина на извършени-
те проверки, за взетите решения и за причини-
те за тези решения.
(3) В случай че мерките по ал. 2 са недоста-
тъчни, проверяващият орган съвместно с ком-
петентния орган на другата държава членка
преценяват необходимите мерки, чрез които
могат да се отстранят нарушенията, а при необ-
ходимост—посещение на държавата членка, на
чиито ГИВП са допуснати нарушенията.
Чл. 25. (1) Когато при проверките по чл. 23,
ал. 1 се установи повторно нарушение на ГИВП
на същата държава членка, проверяващият
орган уведомява за това генералния директор
на НВМС, който незабавно информира коми-
сията и съответните компетентни органи на
останалите държави членки.
(2) В случаите по ал. 1 генералният дирек-
тор на НВМС може да поиска от комисията да
предприеме специални мерки по отношение на
държавата, на чиито ГИВП или карантинна база
са извършени нарушенията.
(3) В случаите по ал. 1 генералният дирек-
тор на НВМС може да разпореди засилени про-
верки на животни, идващи от съответната дър-
жава членка, на чиито ГИВП или карантинна
база са допуснати нарушенията.
Чл. 26. (1) Когато в държава членка се уста-
нови неспазване на изискванията по тази на-
редба на ГИВП на Република България, съот-
ветните ОВЛ са длъжни при поискване да пре-
доставят на компетентния орган на страната
получател информацията по чл. 23, ал. 2.
(2) При повторни нарушения по ал. 1 в слу-
чай, че страната получател е сезирала комисия-
та, нейните решения са задължителни за НВМС.
(3) В случаите по ал. 1 по искане на страната
получател НВМС извършва допълнителни про-
верки на съответния ГИВП, където са извър-
шени нарушенията.
Чл. 27. (1) Националната ветеринарномеди-
цинска служба изготвя и представя на комиси-
ята програма за обмен на персонал, предназна-
чен за извършване на ветеринарните проверки
на животни, внасяни от трети страни.
(2) Националната ветеринарномедицинска
служба налага мерките, наложени от комисия-
та, при координирането на програмите на всич-
ки държави членки.
(3 ) Всяка година НВМС представя на посто-
янния ветеринарен комитет доклад за практи-
ческото осъществяване на програмата по ал. 1.
(4) В резултат на придобития опит програ-
мата по ал. 1 може да се променя с оглед по-
добряването и развитието на обмена на пер-
сонал. 
(5) Националната ветеринарномедицинска
служба може да поиска от Европейската коми-
сия финансово подпомагане за ефективното
развитие на програмите за обмен.
(6) В случаите по ал. 5 НВМС изпращат в
Европейската комисия:
1. програмата за обмен на персонал;
2. информация за необходимите финансови
средства за изпълнение на програмата;
3. допълнителна информация—при поисква-
не от Европейската комисия.
Допълнителна разпоредба
§ 1. По смисъла на тази наредба:
1. “Животни” са млекопитаещи, птици, зем-
новодни, влечуги, риби, ракообразни, рептилии,
амфибийни, други гръбначни и безгръбначни,
отглеждани от човека със стопанска или несто-
панска цел или обитаващи дивата природа;