Държавен вестник, бр. 10, 2014 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  10
чат. ДПРБРЕС е ратифициран по предвиде­
ния в Конституцията ред, обнародван е и е 
влязъл в сила, поради което се явява част 
от вътрешното право на страната. При това 
положение съдържанието на общата норма 
на чл. 22, ал. 1 от Конституцията следва да 
бъде тълкувано и прилагано през призмата 
на ДПРБРЕС и ДФЕС относно условията 
и изискванията, при които частноправни 
субекти на ЕС – граждани и ЮЛ, могат да 
придобиват собственост върху земята в Ре­
публика България. Наличието на посочената 
връзка между общата конституционна норма 
и относимите правни норми от Договорите 
в посочената част изключва възможността 
да бъде прието за конституционосъобразно 
решението на парламента, с което МС се 
задължава да приеме действия и мерки по 
едностранното продължаване до 1.01.2020 г. 
срока на преходната ограничителна мярка 
за придобиване право на собственост върху 
земята от граждани и ЮЛ на държави – член­
ки на ЕС, или на държави, страни по СЕИП, 
най-малкото поради несъобразяване с разпо­
редбите на чл. 22, ал. 1 във връзка с чл. 5, 
ал. 2 и 4 от Конституцията. Във връзка с 
това следва да се има предвид и разпоредбата 
на чл. 85, ал. 3 от Конституцията, съгласно 
която ДПРБРЕС може да бъде изменян или 
денонсиран само по реда, посочен в самия 
договор, като този ред поначало не предвижда 
продължаване срока на действие на предход­
ните ограничителни мерки за придобиване 
право на собственост върху българска земя 
от чужденци и от чуждестранни юридически 
лица. Няма предвиден и ред за едностранното 
изменение или спиране действието на договора 
в тази част, до какъвто резултат би довело 
Решението за обявяване на мораториума. 
При това положение е останала единствената 
възможност за предоговаряне изменението 
на присъединителния договор, предвидена в 
чл. 4 от ДПРБРЕС, а именно предприемане 
от правителството на България на инициа­
тива за преговори за изменение на договора, 
постигане на писмено съгласие между всички 
държави – членки на ЕС, относно обхвата на 
исканата промяна и последващо ратифици­
ране на измененията на договора от всички 
държави – членки на ЕС, по ред, предвиден в 
техните конституции. До 1.01.2014 г. в остава­
щите два месеца до края на текущата 2013 г. 
изпълнението на посочените изисквания за 
изменение на ДПРБРЕС е било обективно 
невъзможно. Независимо от тези безспорни 
факти, видно и от стенографските записи от 
пленарното заседание, в което е дебатиран 
и въпросът за възможната противоконсти­
туционност на акта на Народното събрание 
при предприемане на действия, насочени 
към отклонение от процедурата за измене­
ние на ДПРБРЕС, Решението за налагане на 
мораториум е било прието. При този подход 
на законодателя оспореното решение не се 
вписва в изискванията за правна сигурност и 
предвидимост, залегнали в конституционните 
основи на правовата държава, очертани с 
разпоредбата на чл. 4, ал. 1 и 3 от Конститу­
цията, предвид състоянието на неизвестност, 
правна несигурност и непредвидимост, които 
това решение създава във вътрешните и меж­
дународните отношения, отношенията между 
България и останалите държави – членки на 
ЕС, в процеса на съблюдаване принципа на 
върховенство на правото на ЕС.
При приемането на Решението за обявяване 
на мораториум не е било съобразено и това, 
че придобиването на земя от граждани на 
друга държава – членка на ЕС, от граждани 
на държави, страни по СЕИП, или юриди­
чески лица, учредени в съответствие със 
законите на посочените държави, се третира 
като инвестиция в недвижимо имущество и 
попада в обхвата на свободното движение на 
капитали като една от основните свободи на 
ЕС. След 1.01.2014 г., когато изтича срокът на 
преходната мярка, сделките със земя попадат в 
обхвата на свободното движение на капитали 
в рамките на ЕС, уредено в чл. 64 и сл. ДФЕС, 
освен в случаите, когато ограничителните 
мерки са оправдани с оглед на обществения 
ред или националната сигурност, каквато 
хипотеза в случая не е налице. С разпоред­
бата на чл. 63, § 1 ДФЕС е въведена изрична 
забрана за налагане на ограничения и върху 
движението на капитали между държавите 
членки и между държавите членки и трети 
страни, поради което с акт на националното 
законодателство не могат едностранно да се 
въвеждат ограничителни мерки.
В заключение следва да се обобщи, че 
Народното събрание при упражняване на 
правомощието, което има в качеството на 
законодателен орган, с приемането на Реше­
нието за налагане на мораториум е допуснало 
нарушение на залегнали в Конституцията 
основни принципи, а именно, че България е 
правова държава, в която действа разделението 
на властите, управлява се според Конституци­
ята, законите на страната, при съобразяване 
правото на Европейския съюз, поради което то 
следва да се обяви за противоконституционно. 
Конституционният съд, мотивиран от из­
ложеното и на основание чл. 149, ал. 1, т. 2 
във връзка с чл. 151, ал. 1 от Конституцията и 
чл. 22, ал. 1 от Закона за Конституционен съд 
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционно Реше­
нието на Народното събрание от 22.10.2013 г. за 
налагане на мораториум върху придобиването 
на правото на собственост върху земя на тери­
торията на Република България от страна на 
чужденци и чуждестранни юридически лица 
до 1 януари 2020 г. (ДВ, бр. 93 от 25.10.2013 г.).
Председател:
Димитър Токушев
622