Държавен вестник, бр. 111, 2004 г., стр. 44

С Т Р .  44
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  111
3. виолетово-зелени аспержи, част от които са с
виолетово и зелено оцветяване;
4. зелени аспержи, чиито връхчета и по-голямата
част от стъблото са зелени.
Тези изисквания за качество не се прилагат за зеле-
ни и виолетово-зелени аспержи с диаметър по-малък
от 3 мм и за бели и виолетови аспержи с диаметър по-
малък от 8 мм, опаковани в еднородни връзки или еди-
нични опаковки.
2. Общи изисквания за качеството
2.1. Минимални изисквания
Леторастите (стръковете) от всички класове, отго-
варящи на определените изисквания за качество, с до-
пустимите отклонения за всеки клас, трябва да бъдат:
w цели;
w здрави; не се допускат загнили или развалени ас-
пержи,  негодни за консумация;
w без повреди, причинени от неправилно измиване
(леторастите могат да бъдат измити, без да престояват
във вода);
w чисти, практически без видими странични примеси;
w свежи на външен вид и със свеж аромат;
w практически без вредители;
w практически без повреди, причинени от вредители;
w практически без следи от набивания;
w без повишена повърхностна влажност, т.е. добре
“подсушени”, ако са били измити или охлаждани със
студена вода,
w без чужд мирис и/или вкус.
Разрезът в основата на леторастите трябва да бъде
колкото е възможно по-чист.
Освен това леторастите не трябва да бъдат кухи,
напукани, обелени или счупени. Допускат се малки
пукнатини, които се появяват след прибирането на ре-
колтата, ако не превишават ограниченията, посочени в
т. 4.1. “Допустими отклонения от качеството”.
Развитието и състоянието на аспержите трябва да
бъдат такива, че те да могат:
w да издържат на транспортиране, товарене и разто-
варване;
w да се доставят на местоназначението в добро със-
тояние.
2.2. Класификация
Аспержите се класифицират в три класа на качество.
2.2.1. Клас “Екстра”
Леторастите от този клас трябва да бъдат с най-
добро качество, много добре оформени и практически
прави. Като се имат предвид нормалните характерис-
тики на групата, към която принадлежат, връхчетата
им трябва да бъдат много компактни (плътни).
Допускат се съвсем незначителни следи от ръжда-
вина по леторастите, които могат да бъдат отстранени
при обелване.
За групата на “белите” аспержи връхчетата и лето-
растите трябва да бъдат бели; допуска се само бледоро-
зов оттенък върху леторастите.
Зелените аспержи трябва да бъдат изцяло зелени.
Не се допускат никакви признаци на вдървесинена
структура за леторастите от този клас.
Разрезът в основата на леторастите трябва да бъде
направен колкото се може повече под прав ъгъл (пер-
пендикулярно на оста на летораста). За да се подобри
външният вид на аспержите, когато те са опаковани на
връзки, тези аспержи, които са от външната страна,
могат леко да бъдат скосени по дължина, като скосява-
нето не трябва да превишава 1 см.
2.2.2. Клас  I
Леторастите от този клас трябва да бъдат с добро
качество и добре оформени. Те могат да бъдат леко
изкривени. Като се имат предвид нормалните характе-
ристики на групата, към която принадлежат, връхчета-
та им трябва да бъдат компактни (плътни).
Допускат се незначителни следи от ръждавина по ле-
торастите, които могат да бъдат отстранени при обелване.
За групата на “белите” аспержи се допуска бледоро-
зов оттенък върху връхчетата и леторастите.
При “зелените” аспержи най-малко 80 % от дължи-
ната им трябва да бъдат оцветени в зелено.
За групата на “белите” аспержи не се допускат ле-
торасти с вдървесинена структура. За останалите гру-
пи е позволено наличие на следи от вдървесинена
структура върху долната част при условие, че тази
вдървесинена структура изчезва при обикновено обел-
ване от консуматора.
Разрезът в основата на леторастите трябва да бъде
направен колкото се може повече под прав ъгъл (пер-
пендикулярно на оста на летораста).
2.2.3. Клас  II
Този клас обхваща леторастите, които не могат да
се отнесат към  клас “Екстра” и клас I, но съответстват
на посочените минимални изисквания.
В сравнение с клас I леторастите могат да бъдат не
толкова добре оформени, по-изкривени и като се имат
предвид нормалните характеристики на групата, към
която принадлежат, връхчетата им могат да бъдат леко
отворени.
Допускат се следи от ръждавина по леторастите,
които могат да бъдат отстранени при обелване.
Върховете на “белите” аспержи могат да бъдат оц-
ветени, вкл. и със зелен оттенък.
Върховете на “виолетовите” аспержи могат да имат
бледозелен оттенък.
Зелените аспержи  трябва да бъдат зелени най-мал-
ко за 60 % от дължината им.
Леторастите могат да бъдат с признаци на леко
вдървесинена структура.
Разрезът в основата на леторастите може да бъде
леко скосен спрямо оста на летораста.
3. Размери и тегло
Размерът се определя по дължината и диаметъра на
леторастите (стръковете).
3.1. Определяне на размера по дължината
Дължината на леторастите трябва да бъде:
w над 17 см за дългите аспержи;
w от 12 до 17 см за късите аспержи;
w над 12 см за аспержи от клас II, които са подреде-
ни, но не са вързани на връзки в опаковките;
w под 12 см за връхчетата на аспержите.
Максималната дължина, която се допуска за белите
и виолетовите аспержи, е 22 см, а за зелените и виоле-
тово-зелените аспержи е 27 см.
Максималната разлика в дължината на леторасти-
те, пакетирани в здраво стегнати връзки, не трябва да
превишава 5 см.
3.2. Определяне на размера по диаметъра
Диаметърът на леторастите трябва да бъде изме-
рен в средата на тяхната дължина.
Минималните диаметър и размер трябва да бъдат:
Бели и виолетови аспержи
Клас
Минимален
Размер
диаметър
Клас
12 мм
Максимална разлика от 8 мм
“Екстра”
между най-тънкия и най-дебелия
летораст в една и съща опаковка
или в една и съща връзка.
Клас I
10 мм
Максимална разлика от 10 мм
между най-тънкия и най-дебелия
летораст в една и съща опаковка
или в една и съща връзка.
Клас II
8 мм
Няма изисквания относно едно-
родността.
Виолетово-зелени и зелени аспержи
Клас
Минимален
Размер
диаметър
Клас
3 мм
Максимална разлика от 8 мм
“Екстра”
между най-тънкия и най-дебе-
и клас I
лия летораст в една и съща опа-
ковка или в една и съща връзка.
Клас II
3 мм
Няма изисквания относно едно-
родността.