Държавен вестник, бр. 100, 2005 г., стр. 16

С Т Р .  16
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  100
(3) Удостоверението или отказът за призна-
ване на висше образование, придобито в дър-
жава членка, се изпраща от Министерството на
образованието и науката по служебен път на
Министерството на здравеопазването.
(4) Отказът за признаване на висше обра-
зование съдържа информация за възможни-
те мерки по чл. 18, които заявителят може да
вземе, за да получи признаване на по-късен
етап.
(5) Документът по ал. 3 се предоставя на
заявителя след издаване на удостоверението от
министъра на здравеопазването по чл. 19, ал. 2.
Чл. 8. (1) Министърът на здравеопазването
утвърждава със заповед състава на комисиите
за признаване на професионална квалификация
по съответните медицински професии и съста-
ва на комисиите за признаване на придобита
специализация в областта на здравеопазването
по съответните специалности.
(2) В състава на комисиите по ал. 1 се
включват експерти от Министерството на
здравеопазването, както и хабилитирани лица
в съответната научна област по предложение
на висшите училища, на университетските
болници и/или на научните организации. При
необходимост комисиите могат да привличат
консултанти.
(3) Членовете на комисиите и консултанти-
те подписват декларация за неразгласяване на
информацията, станала им известна във връзка
с признаването.
Чл. 9. Комисиите по чл. 8:
1. разглеждат документите за признаване на
професионална квалификация по медицинска
професия или за специализация в областта на
здравеопазването и проверяват съответствие-
то им с изискванията на тази наредба и/или на
наредбите по чл. 177, съответно на наредбата
по чл. 181 от Закона за здравето, като вземат
предвид и документа по чл. 7, ал. 3;
2. представят на министъра на здравеопаз-
ването мотивирано предложение за призна-
ване или за отказ за признаване на професи-
онална квалификация по медицинска профе-
сия или на специализация в областта на здра-
веопазването.
Чл. 10. (1) Когато комисиите по чл. 8 узнаят
факти или обстоятелства, настъпили преди ус-
тановяването на заявителя на територията на
Република България, от които могат да произ-
текат последици за упражняване на медицин-
ската професия, те предлагат на министъра на
здравеопазването да отправи запитване до ком-
петентните органи на държавата членка по
произход или по местопребиваване.
(2) Комисиите вземат предвид получените
от държавата по произход или по местопре-
биваване данни, ако са от значение за упраж-
няването на медицинската професия на нейна
територия, както и данните за всички послед-
ващи действия, които са предприети във връз-
ка с издадените от нея удостоверения или до-
кументи.
(3) В случаите по ал. 1 срокът по чл. 19, ал. 1
спира да тече, но за не повече от 3 месеца. Про-
цедурата се възобновява след получаване на
отговора или изтичане на срока.
Чл. 11. (1) Комисиите по чл. 8 предлагат
на министъра на здравеопазването да приз-
нае професионална квалификация за упраж-
няване на професията “лекар”, когато е по-
лучено удостоверение за признаване на вис-
шето образование от министъра на образо-
ванието и науката и:
1. дипломата, удостоверението или другото
доказателство за професионална квалификация
е посочено в приложение № 1, или
2. обучението съответства на държавните
изисквания по чл. 177 от Закона за здравето и
осигурява:
а) адекватни познания по задължителните
учебни дисциплини за придобиване на профе-
сионална квалификация по медицинска профе-
сия и добро разбиране на научните методи,
включително на принципите за измерване на
биологичните функции, оценката на научно
установени факти и анализа на данни;
б) достатъчно разбиране на структурата,
функциите и поведението на здрави и болни
хора, както и връзката между здравето и физи-
ческото и социалното обкръжение на човеш-
кото същество;
в) адекватни познания по клинични дисцип-
лини и практика, които дават ясна картина за
физическите и психическите болести от гледна
точка на профилактика, диагноза и лечение,
както и за възпроизводството на човека;
г) клиничен опит в болници под съответно-
то наблюдение.
(2) Пълният курс на обучението по ал. 1,
т. 2 трябва да включва не по-малко от 6 годи-
ни, или 5500 часа теоретична подготовка и
практика във или под ръководството на вис-
шето училище.
Чл. 12. (1) Комисиите по чл. 8 предлагат на
министъра на здравеопазването да признае
професионална квалификация за упражняване
на професията “лекар по дентална медицина”,
когато е получено удостоверение за признаване
на висшето образование от министъра на обра-
зованието и науката и:
1. дипломата, удостоверението или другото
доказателство за професионална квалификация
е посочено в приложение № 2, или
2. обучението съответства на държавните
изисквания по чл. 177 от Закона за здравето и
осигурява познания за извършване на преван-
тивни, диагностични и терапевтични дейности,
свързани с дефектите и заболяванията на зъби-