Държавен вестник, бр. 30, 2006 г., стр. 21

Б Р О Й  30
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  21
1. оспорванията срещу подзаконовите норма-
тивни актове, освен тези на общинските съвети;
2. оспорванията срещу актовете на Минис-
терския съвет, министър-председателя, замес-
тник министьр-председателите и министрите;
3. оспорванията срещу решения на Висшия
съдебен съвет;
4. оспорванията срещу актове на органите
на Българската народна банка;
5. касационни жалби и протести срещу пър-
воинстанционни съдебни решения;
6. частни жалби срещу определения и разпо-
реждания;
7. молби за отменяне на влезли в сила съдеб-
ни актове по административни дела;
8. оспорванията срещу други актове, посоче-
ни в закон.
Местна подсъдност
Чл. 133. (1) Делата се разглеждат от адми-
нистративния съд, в района на който е седали-
щето на органа, издал оспорения администра-
тивен акт, а когато то е в чужбина—от Адми-
нистративния съд—град София.
(2) Исковете за обезщетения могат да бъдат
предявени и пред съда по адреса или седалище-
то на жалбоподателя, освен когато са съедине-
ни с оспорване по ал. 1.
(3) Когато компетентният съд не е в състо-
яние да разгледа делото, Върховният админис-
тративен съд постановява изпращането му в
съседен административен съд.
Задължителност на подсъдността
Чл. 134. (1) Определената от закона подсъд-
ност не може да бъде изменяна по съгласие на
участващите в делото лица.
(2) Възражение за местна неподсъдност на
делото може да се прави най-късно в първото
заседание пред първата инстанция и да се пов-
дига служебно от съда. Едновременно с предя-
вяване на възражението страната е длъжна да
представи и доказателствата си.
Спорове за подсъдност
Чл. 135. (1) Всеки съд решава сам дали заве-
деното пред него дело му е подсъдно.
(2) Ако намери, че делото не му е подсъдно,
той го изпраща на надлежния съд. В този слу-
чай делото се смята за образувано от деня на
завеждането му пред ненадлежния съд, като
извършените от последния действия запазват
силата си.
(3) Споровете за подсъдност между адми-
нистративни съдилища се решават от Върхов-
ния административен съд, а ако в спора участва
тричленен състав на Върховния администрати-
вен съд—от негов петчленен състав.
(4) Споровете за подсъдност между общите
и административните съдилища се решават от
състав, включващ трима представители на Вър-
ховния касационен съд и двама представители
на Върховния административен съд.
(5) Ако съдът, на който делото е изпратено,
намери, че то не му е подсъдно, той го изпраща
на съда по ал. 3, съответно по ал. 4, за опреде-
ляне на подсъдността.
(6) Когато съдът, на който делото е изпрате-
но по реда на ал. 2, намери, че то е подсъдно на
трети съд, той го изпраща за определяне на
подсъдността на съда или състава по ал. 3 или
4 в зависимост от положението на третия съд.
(7) Определенията, постановени по спорове
за подсъдност, не подлежат на обжалване.
Задължително представителство
Чл. 136. (1) Когато в делото участват повече
от 10 лица с еднакви интереси, които не са пред-
ставени чрез пълномощник, съдът може да ги
задължи в разумен срок да посочат общ пълно-
мощник измежду тях. Ако те не посочат такъв,
съдът назначава служебно общ процесуален
представител.
(2) Процесуалните действия на страната имат
предимство пред тези на общия пълномощник
или представител.
(3) Представителната власт на служебно
назначения общ представител се прекратява с
изявление на представлявания до него и до съда
след отпадане на предпоставките по ал. 1.
(4) Разноските за общия представител се
понасят от административния орган съобразно
уважената част от оспорването.
Призоваване
Чл. 137. (1) Страната се призовава на адре-
са, на който е била призована за последен път
в производството пред административния ор-
ган, освен ако по делото е посочила друг адрес.
(2) На страната могат да бъдат връчвани
призовки и на посочен от нея електронен адрес.
Те се смятат за връчени с постъпването си в
посочената информационна система и се удос-
товеряват с копие от електронния запис за това.
(3) Когато няма адреси по ал. 1 и 2, страната
се призовава на настоящия си адрес, а при лип-
са на такъв—на постоянния си адрес.
(4) Лица с неизвестен адрес се призовават
чрез “Държавен вестник” и производството
продължава.
(5) Когато лица, участващи в производство-
то, се представляват от общ пълномощник или
представител, призоваването може да бъде из-
вършено чрез него.
(6) Ако се налагат еднакви призовавания
за повече от 10 лица, които нямат общ пълно-
мощник или представител, председателят на
състава може да разпореди за следващите про-
цесуални действия оповестяване чрез “Дър-
жавен вестник”. Разпореждането се съобща-
ва на страните.
(7) На страните, призовани редовно, не се
изпращат последващи призовки, освен ако де-
лото е било отсрочено в закрито заседание или
по-нататъшният му ход е бил преграден.