Държавен вестник, бр. 33, 2019 г., стр. 38

СТР.  38	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  33
конденза се предвиждат тръби в дренажния 
слой, които се изпълняват с наклон 1 % към 
дренажната шахта;
б) при изпълнение на бетонови строителни 
и монтажни работи повърхността на дренаж-
ния слой се защитава от проникване на бетон 
посредством геотекстил, изолационна хартия 
или друг подходящ строителен продукт; 
в) смукателни въздуховоди се поставят във 
всяка зона, ограничена от ивични фундаменти; 
разстоянието между успоредно поставените 
въздуховоди е от 2 m до 4 m; 
г) при естествена смукателна вентилация 
диаметърът на въздуховодите, положени в поч-
вата, e от 80 mm до 100 mm, а при механична 
смукателна вентилация – от 50 mm до 70 mm; 
д) диаметърът на вентилационния сондаж е 
между 50 mm и 70 mm за механична вентилация 
и 100 mm при естествена вентилация; механич-
ната смукателна вентилация на газа в почвата 
чрез сондаж се допуска само ако подовете са 
поне от 3-та категория на въздухоплътност и 
при условие, че повърхностният слой на почвата 
е с висока газопропускливост;
е) радоновите сондажи се обединяват в 
колектор; колекторните сондажи и техните 
дължини се проектират така, че поне един или 
два сондажа се намират под всяко обитаемо 
пространство в зависимост от неговия размер, 
като на всеки метър дължина на сондажа се 
определя следната площ: 
– до 5 m2 в случай, че подът не е въздухоплъ-
тен и почвата е с висока газова пропускливост; 
– от 5 до 10 m2 в случай, че подът или не 
е въздухоплътен и почвата е със средна газо-
пропускливост, или подът е най-малко от 3-та 
категория на въздухоплътност и почвата е със 
средна газова пропускливост; 
– от 10 до 15 m2 в случай, че подът е поне от 
3-та категория на въздухоплътност и почвата е 
с ниска газова пропускливост; 
ж) радоновите шахти се разполагат във всяка 
зона, ограничена от ивичните фундаменти; те 
трябва да се намират в дренажния слой в цен-
търа на всяка зона, така че почвеният газ да 
може да преминава през цялата им ефективна 
повърхност; една шахта обхваща подова площ 
от 50 m2; шахтата не се поставя в почва с ниска 
газопропускливост; почвеният газ от шахтата 
се отвежда посредством смукателен вентилатор 
за ниско налягане.
2.2.2. Изисквания при проектиране на сму-
кателна вентилация на съществуващи сгради: 
При съществуващи сгради могат да се прила-
гат всички изисквания, валидни за нови сгради, 
доколкото са приложими в конкретния случай. 
Допълнително се препоръчва:
а) поставянето на смукателен въздуховод 
по периметъра на помещението, така че да се 
получи възможно най-голямо подналягане под 
мястото на връзката между пода и стената; сму-
кателният въздуховод се поставя в канали под 
съществуващите подове, на най-малко 150 mm 
под дъното на пода и с широчина най-малко 
300 mm на канала; въздуховодът в канала се 
покрива с чакъл; 
б) монтирането на радонови шахти под 
съществуващи сгради е подходящо само ко-
гато съществуващият под е от най-малко 3-та 
категория на въздухоплътност и почвата е с 
висока степен на газопропускливост; когато 
при съществуващи сгради не може да се осъ-
ществи частично разрушаване на пода, шахтата 
трябва да се разположи в близост до ивичния 
фундамент; тогава следва да се отчита по-ниска 
ефективност и възможност за замръзване на 
земната основа под фундаментите; 
в) съществуващ воден кладенец може да се 
използва като радонов кладенец за извличане 
на газ от почвата при еднофамилни жилищни 
сгради при следните условия:
– кладенецът е разположен директно в сграда-
та или на не повече от 3 m от нея и почвата е с 
висока или средна степен на газопропускливост;
– конструкцията на кладенеца в контакт с 
почвата е гаозпропусклива; 
– водното ниво в кладенеца е най-малко 
0,5 m под нивото на пода на сградата през 
цялата година. 
3. Допуска се да се комбинират различни 
вентилационни системи за една сграда. Изборът 
зависи от газовата пропускливост на почвата, 
въздухоплътността на подовата конструкция, 
основите на сградата. Във всеки конкретен 
случай се взема под внимание опасността от 
замръзване на земната основа. 
4. Когато не е възможно да се вентилира 
всяко самостоятелно пространство под подовата 
конструкция, заобиколено от ивични фунда-
менти, се препоръчва да се свържат отделните 
пространства с въздуховоди, пресичайки ивич-
ните фундаменти под вътрешните стени, както е 
посочено в приложение № 1, т. 9. Разстоянието 
между вентилационните отвори при същест-
вуващи сгради е по преценка на проектанта. 
5. Естествената вентилация на почвата се 
проектира, като се отчита въздействието на 
вятъра, газопропускливостта на почвата и 
температурният градиент. Естествената сму-
кателна вентилация осигурява между 3 Ра и 
5 Ра подналягане в почвата под контактната 
повърхност. Вертикален въздуховод с диаметър 
минимум 200 mm, завършващ с дефлектор, 
защитава площ около 50 m2. Не се препоръчва 
смукателна вентилация само по периферните 
стени на сградата.
6. В случаите, когато не е възможно да се 
изпълни естествена смукателна вентилация, 
трябва да се проектира механична смукателна 
вентилация за извличане на почвения въздух. 
Всяка естествена смукателна вентилация трябва 
да дава възможност за допълнително монти-
ране на смукателен вентилатор за повишаване 
на ефективността на системата. Смукателният 
вентилаторът се разполага в най-високата точка 
на въздуховода. Когато е необходимо, се мон-
тира и шумозаглушител. Контактна повърхност 
с площ 100 – 120 m2 се защитава посредством 
вентилатор, ниско налягане, с дебит на въздуха 
200 – 250 m3/h.
7.  Напорът на смукателния вентилатор се 
избира в зависимост от линейните и местните