Държавен вестник, бр. 8, 2016 г., стр. 89

БРОЙ  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  89  
Чл. 380. (1) Естествената светлина, контро-
лирана чрез екрани, може да бъде използвана 
като алтернативен светлинен източник за ту-
нелния вход. Препоръчва се яркостта на пътя 
под екрана да бъде по-голяма от минималните 
изисквания. Тази препоръка е в сила за различ-
ните методи за проектиране на тунелно освет-
ление, дадени в приложения № 11 и 12. 
(2) Коефициентът на контрастно откриване 
qC се определя по същия начин както за изкуст-
вено осветление. Екраните за дневна светлина 
може да бъдат прозрачни или непрозрачни. 
Прозрачните екрани може да предизвикат не-
желани мигания на светлината.
(3) Когато се използват отворени за дневната 
светлина екрани при условия на възможен оби-
лен снеговалеж, трябва да се предвидят съоръ-
жения за предотвратяване от падане на снежни 
„лавини“ на пътя под екрана.
Чл. 381. Визуалният дискомфорт, причинен 
от „мигащите светлини“ (мигащи светлинни 
усещания се изпитват, когато се шофира през 
пространство с периодично променяща се яр-
кост, наблюдавана например покрай решетъч-
ни стени или покриви или при неправилно 
разположени осветители), зависи от следните 
условия:
1. брой на промените на яркостта за секунда 
(честотата на миганията);
2. обща продължителност на наблюдаваните 
мигания;
3. бързина на промяната от светло към тъм-
но в отделен цикъл;
4. отношение на максималната към мини-
малната яркост във всеки период (дълбочина на 
яркостната модулация).
Чл. 382. Влиянието на условията по чл. 381, 
т. 1, 2 и 3 зависи от скоростта и разстоянието 
между осветителите, а влиянието на условията 
по т. 3 и 4 зависи от оптическите характеристи-
ки и разстоянието между осветителите. Когато 
разстоянието между крайните точки на съседни 
осветители е по-малко от дължината на свете-
щата площ на единичния осветител, влиянието 
на условието по т. 4 е минимално и възприяти-
ето на мигането е пренебрежимо малко.
Чл. 383. Честотата на миганията в опреде-
лен участък на пътния тунел се определя с от-
ношението на скоростта на ППС (m/s) към раз-
стоянието между осветителите. Ако скоростта 
е 60 km/h = 16,6 m/s и разстоянието между 
осветителите е 4 m, честотата на миганията е 
16,6/4 ≈ 4,2 Hz.
Чл. 384. Ефектът на мигане е нежелателен 
при честоти, по-малки от 2,5 Hz и по-големи от 
15 Hz. Когато честотите са между 4 Hz и 11 Hz 
и с трайност, по-голяма от 20 s, не е необходимо 
да се вземат специални мерки.
Чл. 385. Разстоянието между отделни осве-
тители с компактни светлинни източници със 
силно изменящо се светлоразпределение (на-
пример натриеви лампи с високо налягане с 
оптична система) се съобразява с възможност-
та за възникване на мигане с честоти между 
2,5 Hz и 15 Hz и с продължителност 20 s, ко-
ето не се допуска. Тази стойност е валидна за 
всички зони на пътния тунел, включително за 
зони с прозрачни тунелни екрани на входа и на 
изхода. При осветители с големи размери и с 
плавно изменящо се светлоразпределение не е 
необходимо да се взимат специални мерки. При 
непропускащи светлината решетки на входа на 
тунела честотите трябва да са винаги над 50 Hz 
независимо от дистанцията между решетките.
Чл. 386. Заслепяването намалява видимост-
та и затова трябва да бъде ограничено. В тунел-
ното осветление физиологичното заслепяване 
се контролира. Физиологичното заслепяване 
количествено се определя с „праговото нараст- 
ване“ TI (Threshold increment). През деня TI 
трябва да е по-малък от 15 % във входната зона 
и във вътрешнотунелната зона и за всички зони 
за тунела през нощта. Не се дават ограничения 
за изходната зона през деня. За изчисляване на 
TI се използва следната формула:
, ако 

(11)
, ако 
,
(12)
където:
Lroad е средната яркост на пътната повърх-
ност;
LV – воалиращата яркост, създадена от всич-
ки осветители в полето на зрение на фиксира-
на зрителна ос 1° надолу от хоризонта за съот-
ветното местоположение; изчисленията трябва 
да бъдат направени за началните стойности и 
ъгъл на блендиране 20° под оста на наблюда-
теля предвид тавана на моторното превозно 
средство.
Чл. 387. Яркостта в зоната на приближаване 
варира в съответствие с промените на дневно-
то осветление. През деня нивата на яркостта 
във входната и преходната зона трябва да бъдат 
постоянен процент от яркостта в зоната на при-
ближаване. За целта е необходимо да се осъ-
ществи автоматичен контрол на изкуственото 
осветление в тези зони. Възможни са две систе-
ми: изключване (или включване) на групи лам-
пи или тяхното димиране. Първата система е 
по-често приложима, особено при високи нива 
на яркостта.
Чл. 388. За осъществяване на автоматичен 
контрол се използва яркомер с измервателен 
ъгъл 20°, поставен пред входа на тунела на раз-
стояние, равно на спирачния път, който се по-
ставя на по-голяма височина от тази на очите 
на водача на ППС и е допълнително калибри-
ран за тази позиция.
Чл. 389. Превключването на лампите може 
да се извърши на степени. Това превключване 
трябва да става с известно забавяне, за да се 
избегнат ненужни промени на нивото на локал-
ното осветление вследствие на преминаване на 
облаци.
Чл. 390. Димиране на осветлението също 
може да се използва, но трябва да се оцени 
неговата икономическа ефективност, като се 
вземе предвид, че при димиране на осветле-
нието се намалява енергийната ефективност 
(lm/W) на светлинните източници. Управлява-
щата система трябва да се обслужва и почиства 
периодично.