Държавен вестник, бр. 1, 2014 г., стр. 27

БРОЙ  1	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  27  
ламентарен контрол, и правомощия, които 
съдържат елементи от административен 
характер. Става дума за правомощия, които 
спадат по същество към домена на друга власт 
извън законодателната, но те са му предоста-
вени от Конституцията с оглед балансирането 
на отношенията между разделените власти. 
Същото е факт и по отношение на другите 
власти (чл. 98, т. 7, т. 11 от Конституцията). 
Правоотношенията, които възникват по повод 
упражняването на подобни правомощия, имат 
собствен предмет и съдържание. Във всички 
случаи обаче става дума за правомощия на 
Народното събрание, които съдържат елемен-
ти от административен характер.
Правомощията на Народното събрание 
във връзка с предсрочното прекратяване 
на пълномощия на народен представител и 
избирането на ръководител на институция, 
определена със закон, имат разнородна при-
рода и се упражняват с оглед постигането 
на различна цел. Правните им последици са 
предопределени от характера на тези пра-
вомощия, а сферите на проявлението им не 
съвпадат. При това положение липсва база, 
на която да се стъпи с оглед формулирането 
на евентуален извод, че на волеизявлението 
за избиране на ръководител на институция, 
определена със закон, му е вътрешно при-
също да предопредели автоматично съдбата 
на правоотношение на народно представи-
телство, като го прекрати. Въобще едното 
да се позиционира в сянката на другото. Да 
се поддържа, че осъществяването на избор 
включва в себе си имплицитно и предсрочно 
прекратяване на правоотношение на полити-
ческо представителство означава да се приеме, 
че индивидуалният властнически акт като 
източник на конкретно правоотношение е 
в състояние да надхвърли своето собствено 
предназначение и цел. Още повече неговите 
правни последици далеч не са функция на това, 
кои са точно авторът и адресатът му, а преди 
всичко какво е неговото съдържание, какво 
точно се желае и какъв е характерът на инди-
видуалното правоотношение, което възниква. 
Правото допуска само по изключение намеса 
в чуждо правоотношение, но именно защото 
става дума за изключение – разширителното 
му тълкуване и прилагане е изключено.
Прекратяването на едно правоотношение 
с факта на възникването на друго правоотно-
шение няма как да се постигне при условие, 
че Конституцията допуска правоотношени-
ето на политическо представителство да се 
прекратява предсрочно само на определени, 
посочени изрично в нея, основания. Неприем-
ливо е при това положение да се презумира 
воля да се подаде оставка или воля да се 
освободи народен представител на основата 
на волеизявления, които имат друго съдър-
жание и цел. Още повече няма как да се 
правят заключения за подадена оставка пред 
Народното събрание за прекратяването на 
отношение на политическо представителство 
от действия, които са осъществени преди 
извършването на избора на ръководител на 
институция, определена със закон. Колкото 
до последващото избора полагане на клетва 
от избрания за ръководител народен предста-
вител, доколкото то е изискване на специален 
закон, самї по себе си също не може да при-
даде друга цел на предходно волеизявление 
на Народното събрание за избор. Специално 
по отношение на народните представители, 
чийто мандат започва да тече от деня на 
произвеждането на парламентарни избори, 
юридическият ефект, който има полагането 
на клетва, се свързва с изпълнението на 
пълномощията им (Решение № 1/1992 г. по 
к.д. № 18/1991 г.). Конституцията не дава ос-
нования на клетвата да се придават и други 
правни последици, и по-специално правните 
последици на оставка. Същото се отнася и 
за закона, който изисква полагане на клетва 
от ръководителя на институцията, за която 
той се отнася.
Ето защо не може да се приеме, че като 
упражнява едно свое административно по 
характера си правомощие (чл. 84, т. 8 от 
Конституцията), Народното събрание чрез 
своето волеизявление удовлетворява пара-
метрите, които маркират упражняването на 
друго негово правомощие по предсрочното 
прекратяване на пълномощията на народен 
представител (чл. 72, ал. 1, т. 1 от Консти-
туцията), при това, като действа по своя 
инициатива, въпреки че произнасянето му 
предпоставя инициативата на народния пред-
ставител. Тъй като става дума за различни 
правомощия на Народното събрание, няма 
как да се твърди, че с волеизявлението, с 
което упражнява едно негово правомощие, 
то просто „препотвърждава“ друго волеизя-
вление, което би следвало да бъде извършено 
с оглед упражняването на различно негово 
правомощие. Още повече това е така, защото 
те нямат дори сходни правни последици. И 
следователно не могат да имат еднаква цел.
6. Тезата, че въпросът за предсрочното 
прекратяване на пълномощията на народен 
представител се разрешава с решението за 
неговото избиране за ръководител на опреде-
лена със закон институция, извежда на след-
ващо място и аргумента, че по такъв начин 
ще отпадне една предпоставка за нарушение 
на Конституцията от Народното събрание. 
Възможно ли е при упражняване на свое 
правомощие Народното събрание да създаде 
предпоставки за нарушаване на Конститу-
цията от самото него? Няма съмнение, че 
въпросът е фундаментален за демократичното