Държавен вестник, бр. 49, 2025 г., стр. 31

БРОЙ  49	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  31   
органи – Народното събрание и президента, 
по отношение на условията и реда за орга­
низиране на референдум. 
Конституцията е предвидила правни 
средства за защита при евентуалното є 
нарушаване и едно от тези средства е кон­
ституционният контрол. Когато обаче е 
налице противоконституционно бездействие 
на държавен орган, може да се окаже, че 
липсва ефективно средство за защита срещу 
него. Този проблем по отношение на адми­
нистративните актове е решен в българското 
законодателство. Мълчаливият отказ в пове­
чето случаи подлежи на обжалване и съдът 
може да даде предписание как да действа 
административният орган, за да изпълни за­
кона. Бездействието на Народното събрание 
може да се квалифицира като своеобразен 
мълчалив отказ, а действията на неговия 
председател поставят въпроса за изземване 
на компетентност, принадлежаща единстве­
но на самото Народно събрание. С подобни 
проблеми в конституционната материя са се 
сблъсквали редица конституционни юрис­
дикции, като за преодоляването им някои 
от тях са конституционно оправомощени 
или сами намират начин да се справят. 
Даваме си сметка, че Конституционният 
съд не може изведнъж, особено при липса 
на изрично конституционно основание, да 
направи такава голяма крачка. Тя би била 
проява на съдебен активизъм, макар и 
обоснована с необходимостта от защита на 
Конституцията. С настоящото становище се 
опитваме да привлечем вниманието върху 
реален и голям проблем, който вече не е 
изключение в нашата действителност.
Трябва да констатираме парадоксална­
та ситуация, когато единственият орган, 
овластен да взема решение относно про­
извеждането на национален референдум 
(Народното събрание според чл. 84, т. 5 от 
Конституцията), бездейства, т. е. не приема 
решение – и в резултат на това се прегражда 
пътят за конституционен контрол. Оттук 
възниква въпросът дали оспореният акт на 
председателя на Народното събрание няма 
за цел именно да предотврати произнасяне 
на парламента, а като резултат – и евенту­
ално оспорване на решението на Народното 
събрание пред Конституционния съд.
Настоящият нетипичен казус повдига 
и един по-голям проблем – за връзката и 
отношението между формалните основания 
на конституционния контрол и защитата 
на основните права и на конституционно 
предвидените правомощия на основни дър­
жавни институции. Казано най-общо, това 
е проблемът за правния формализъм срещу 
ефективната защита на Конституцията. 
Формалността на правото е негова отличи­
телна черта в сравнение с други нормативни 
регулатори. Оценяваме нейното положител­
но значение за постигане на стабилност и 
предвидимост на правото, но и границата, 
отвъд която формализмът може да застраши 
самото право. Ако правният формализъм 
е средство да осигури защита на права и 
правомощия, той е годно средство за под­
държане на правния ред. Ако обаче той е 
самоцел или начин за превратно прилагане 
на правните норми, то тогава правото би 
било поставено на изпитание, а неговата 
защита би се оказала под въпрос.
Конституционният съд е призван да 
осигури реална защита на върховенството 
на Конституцията с оглед на принципите 
на правовата държава (чл. 4, ал. 1 от Кон­
ституцията) и на издигането на правата на 
личността във върховен принцип (Преамбюл 
на Конституцията). Затова той трябва да е в 
състояние да дава конституционна защита 
не само при нарушаване на Основния за­
кон, но и при опити за неговото частично 
суспендиране.
Конституционни съдии:
Янаки Стоилов
Атанас Семов
3347
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ
ПОСТАНОВЛЕНИЕ № 90
ОТ 12 ЮНИ 2025 Г.
за изменение и допълнение на Постановление 
№ 103 на Министерския съвет от 1993 г. за 
осъществяване на образователна дейност 
сред българите в чужбина (обн., ДВ, бр. 48 
от 1993 г.; попр., бр. 52 от 1993 г.; изм. и доп., 
бр. 54 от 1995 г., бр. 20 от 1996 г., бр. 38 и 73 
от 1999 г., бр. 101 от 2002 г., бр. 89 от 2004 г., 
бр. 79 от 2009 г., бр. 62 от 2013 г., бр. 28 от 
2016 г., бр. 19 от 2018 г., бр. 9 от 2020 г., бр. 5, 
36 и 62 от 2022 г. и бр. 74 от 2023 г.)
МИНИСТЕРСКИЯТ СЪВЕТ
П О С Т А Н О В И :
§ 1. В чл. 2, т. 1 накрая на изречението 
се добавя „и в поделението на Русенския 
университет „Ангел Кънчев“ в гр. Тараклия, 
Република Молдова“.
§ 2. В чл. 4 се правят следните изменения 
и допълнения:
1. В ал. 1 накрая на изречението се поставя 
запетая и се добавя „от които до 150 места за 
поделението на Русенския университет „Ангел 
Кънчев“ в гр. Тараклия, Република Молдова“.
2. В ал. 4 т. 3 се отменя.
§ 3. В чл. 5, ал. 1 накрая на изречението 
се поставя запетая и се добавя „от които до 
5 места за поделението на Русенския уни­
верситет „Ангел Кънчев“ в гр. Тараклия, 
Република Молдова“.