Държавен вестник, бр. 8, 2016 г., стр. 65

БРОЙ  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  65  
Чл. 187. (1) Облицовката на пътния тунел 
се проектира така, че при пожар да не полу-
чи повреди, които биха причинили разруша-
ване на тунела, значителни щети или биха 
предизвикали трайни ограничения в експло-
атацията му. 
(2) При наличие на добър контакт между 
облицовката и околния скален масив, както и 
при сравнително голямо покритие над пътния 
тунел, може да не се предвиждат специални 
предпазни мерки за предотвратяване на ава-
рия на конструкцията.
(3) Специални предпазни мерки се пред-
виждат в следните случаи: 
1. при тунелни участъци, изграждани по от-
крит начин, с разположени над тях конструк-
ции или съоръжения; 
2. при пътни тунели в слаб масив, премина-
ващи под конструкции или съоръжения; 
3. при пътни тунели, разположени в оводне-
ни масиви (с висока водопропускливост).
(4) Прогресивното увреждане от пожар се 
предотвратява чрез подходящи детайли на 
конструктивните елементи. 
Чл. 188. (1) За конструктивните елементи, 
които са важни за спасяването на хора или за 
функционирането на пожарната вентилация, 
се извършва оценка на риска. 
(2) Устойчивостта на облицовката на огън 
може да бъде увеличена чрез една или повече 
от следните мерки: 
1. увеличаване на бетонното покритие за 
армировката; 
2. използване на бетон с повишена огнеус-
тойчивост; 
3. пасивни мерки за защита на конструкци-
ята при пожар (защитни покрития). 
(3) Изискващата се огнеустойчивост се до-
кументира в част „Пожарна безопасност“ на 
инвестиционния проект. 
(4) Основните конструктивни елементи се 
проектират за специфичен товар от пожар, 
който се определя в зависимост от темпера-
турно-времевата крива, дадени в глава едина-
десета от тази наредба. 
Чл. 189. (1) В пътните тунели се отчита по-
вишената агресивност на атмосферата, която 
способства за ускоряване на корозията. 
(2) Локално много висока корозия може да 
възникне в резултат на: 
1. пряко корозионно въздействие; 
2. отлагане на вредни вещества (например 
замърсяване); 
3. натрупване на сол върху стените на ту-
нела, в зоната на тротоарите (проникване и 
изпаряване на подземните води); 
4. образуване на конденз. 
Чл. 190. (1) В зависимост от етапа на про-
ектиране и приетия изчислителен модел нато-
варванията може да се прилагат като външни 
за тунелната конструкция. В този случай из-
численията за определяне на усилията и на-
преженията в нейните елементи се извършват 
с изчислителни стойности на товарите. 
(2) Изчислителните стойности на постоян-
ните товари, характерни за тунелни конструк-
ции, се определят при частни коефициенти за 
въздействие (коефициенти за натоварване) съ-
гласно приложение № 9. 
Чл. 191. Елементи на тунелната конструк-
ция, които са с временно действие (например 
елементи на укрепването), се изчисляват и 
оразмеряват с нормативни стойности на въз-
действията. 
Чл. 192. (1) Моделът на конструкцията 
съдържа цялата система „тунелна конструк-
ция – масив“, включително и елементите, пред-
видени за укрепване и заздравяване на масива. 
За целите на конструктивния анализ моделът 
трябва да обединява и отчита въздействията, 
геометрията на съоръжението, характеристи-
ките на конструкцията и масива, технологията 
и етапите на строителство. Моделът трябва да 
е подходящ за оценка поведението на система-
та „тунелна конструкция – масив“ при всички 
възможни оразмерителни случаи. 
(2) В зависимост от оразмерителния случай 
различни модели на тунелната конструкция и 
на масива може да бъдат меродавни за кон-
структивния анализ. 
(3) Взаимодействието между облицовката 
и околния масив се разглежда чрез подходящ 
модел, отчитащ наличието на елементи или 
пластове, които могат да редуцират или ели-
минират напълно триенето и/или тангенциал-
ните усилия между укрепващата конструкция 
и постоянната облицовка (например листова 
мембрана). 
Чл. 193. (1) За целите на конструктивния 
анализ поведението на съоръжението може да 
се разглежда с опростен модел, както следва: 
1. сложното деформирано състояние се 
представя чрез опростена връзка за напреже-
ния-деформации; 
2. сложни процеси на разрушаване се пред-
ставят с прости модели на разрушение; 
3. зависимите от времето и напрегнатото 
състояние характеристики на конструктивни-
те елементи и масива се представят чрез под-
ходящо подбрани представителни характерис-
тики с постоянна стойност; 
4. тримерното поведение на конструкцията 
се заменя с двумерен модел (равнинно дефор-
мирано състояние). 
(2) Допустимостта на приеманията в опро-
стения модел се проверява и потвърждава.
Чл. 194. (1) Приетият изчислителен модел 
описва поведението на конструкцията в усло-
вията на съответното гранично състояние с 
достатъчна надеждност. 
(2) В случай на опростени изчислителни 
модели се гарантира решение в полза на си-
гурността.