Държавен вестник, бр. 68, 2002 г., стр. 62

С Т Р .  62
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  68
5. Когато Съдът не е обявил за допустимо
делото по ал. 4, замолената държава може по
своя преценка да разгледа искането за екстра-
диция от молещата държава.
6. Когато се прилага ал. 4, замолената дър-
жава решава дали да предаде лицето на Съда,
или да го екстрадира в молещата държава, ос-
вен ако за замолената държава съществува
международно задължение да екстрадира ли-
цето в молещата държава, която не е страна по
този статут. При вземане на решението замоле-
ната държава взема предвид всички релевант-
ни фактори, включително, но не само:
(a) датите на исканията;
(b) интересите на молещата държава, вклю-
чително дали престъплението е извършено на
нейна територия, както и гражданството на
жертвите и на издирваното лице; и
(c) възможността за последващо предаване
между Съда и молещата държава.
7. Когато държава—страна по статута, коя-
то е получила искане от Съда за предаване на
едно лице, получи искане и от друга държава за
екстрадиране на същото лице за поведение, раз-
лично от това, което съставлява престъплени-
ето, за което Съдът е поискал предаване:
(a) ако не съществува международно задъл-
жение за екстрадиране на лицето в молещата
държава, замолената държава дава предимство
на искането на съда;
(b) ако съществува международно задълже-
ние за екстрадиране на лицето в молещата дър-
жава, замолената държава решава дали да пре-
даде лицето на Съда или да го екстрадира в
молещата държава. При вземане на решението
замолената държава взема предвид всички ре-
левантни фактори, включително и не само по-
сочените в ал. 6, като придава особено значе-
ние на естеството и относителната тежест на
съответното поведение.
8. Когато в съответствие с уведомяване по
този член Съдът е обявил едно дело за недопус-
тимо и впоследствие е отказана екстрадиция в
молещата държава, замолената държава уве-
домява Съда за това решение.
Член 91
Съдържание на искането за арестуване
и предаване
1. Искането за арестуване и предаване се
отправя писмено. В неотложни случаи искане-
то може да бъде отправено на всеки носител,
който е в състояние да предаде писмено съоб-
щение, при условие че бъде потвърдено по ка-
нала, предвиден в чл. 87, ал. 1(a).
2. При искане за арестуване и предаване на
лице, за което съставът за предварително произ-
водство е издал постановление по чл. 58, искане-
то съдържа или задължително се подкрепя със:
(a) информация с описание на издирваното
лице, която е достатъчна за идентифицирането
му, и информация за вероятното местонахож-
дение на това лице;
(b) препис от постановлението за арестува-
не; и
(c) документи, изявления или информация,
нужни за спазване на изискванията за произ-
водството по предаването в замолената държа-
ва, като тези изисквания не трябва да бъдат по-
тежки от приложимите спрямо исканията за
екстрадиция съгласно договори или споразуме-
ния между замолената държава и други държа-
ви, и при възможност трябва да бъдат по-леки,
като се има предвид особеният характер на Съда.
3. При искане за арестуване и предаване на
вече осъдено лице искането съдържа или се
подкрепя със:
(a) препис от всяко постановление за арес-
туване на това лице;
(b) препис от осъдителната присъда;
(c) информация, която показва, че издирва-
ното лице е именно лицето, посочено в осъди-
телната присъда; и
(d) ако на издирваното лице е наложено
наказание—препис от присъдата с наложеното
наказание, а при налагане на наказанието ли-
шаване от свобода, информация за вече изтър-
пения срок от наказанието и срока, който оста-
ва да бъде изтърпян.
4. По искане на Съда всяка държава—страна
по статута, се консултира със Съда общо или
във връзка с конкретен въпрос по отношение
на изискванията на националното є право, при-
ложими в съответствие с ал. 2(c). По време на
консултациите държавата—страна по статута,
уведомява Съда за конкретните изисквания на
националното си право.
Член 92
Предварителен арест
1. В неотложни случаи Съдът може да отп-
рави искане за предварително арестуване на
издирваното лице до представянето на искане-
то за предаване и на подкрепящите го докумен-
ти, посочени в чл. 91.
2. Искането за предварителен арест се прави
на всеки носител, който е в състояние да преда-
де писмено съобщение, и съдържа:
(a) информация с описание на издирваното
лице, която е достатъчна за идентифицирането
му, както и информация за вероятното место-
нахождение на лицето;
(b) кратко изложение на престъпленията, за
които се издирва лицето, и на фактите, за които
се твърди, че съставляват тези престъпления,
като по възможност се посочват датата и мяс-
тото на извършване на престъплението;
(c) изявление за наличието на постановле-
ние за арестуване или осъдителна присъда по
отношение на издирваното лице; и
(d) изявление, че ще последва искане за пре-
даване на издирваното лице.
3. Предварително арестуваното лице може
да бъде освободено, ако замолената държава не
получи искането за предаване и подкрепящите
го документи по чл. 9 в сроковете, установени в