Държавен вестник, бр. 37, 2005 г., стр. 33

Б Р О Й  37
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  33
ване; на обзорните изследвания с портативна рент-
генова апаратура до един час след тяхното наз-
начаване; на изследванията на основните кръв-
ни показатели след неповече от два часа от тях-
ното назначаване.
1.6. Стойностите на всички мониторирани па-
раметри се регистрират задължително в медицин-
ската документация на пациента в зависимост от
тяхната специфична динамика, като задължител-
но се регистрират техните екстремни (патологич-
ни) величини.
2. Кардиопулмонална ресусцитация по време
на интензивно лечение
2.1. Кардиопулмонална ресусцитация по време
на интензивно лечение (реанимация) е неделима
част от дейността „интензивно лечение. Включва
прилагане и/или готовност за прилагане на комп-
лекс от диагностично-терапевтични мероприятия
за възстановяване на преустановени основни жиз-
нени функции при пациенти—обект на интензив-
но лечение в клинична смърт.
2.2. Всички специализирани клинични струк-
тури за интензивно лечение задължително трябва
да имат готовност и да прилагат при наличието на
индикации:
2.2.1. “основно поддържане на живот” (Basic Life
Support) в пълен обем (кардиопулмонална ресусци-
тация, осъществявана без специална екипировка);
2.2.2. “разширено поддържане на живот”
(Advanced Life Support) в пълен обем (кардиопул-
монална ресусцитация, осъществявана със специ-
ална екипировка);
2.2.3. “продължително поддържане на живот”
(Prolonged Life Support) в пълен обем.
2.3. Кардиопулмонална ресусцитация по време
на интензивно лечение задължително включва
приложението по индикации на:
а) диагностика на клинична смърт на ниво ле-
карска и сестринска компетентност;
б) правилно положение на тялото на пациента
за кардиопулмонална ресусцитация—“Основно
положение на тялото на пациента за кардиопул-
монална ресусцитация” и “Стабилно положение
на тялото на пациента за кардиопулмонална ре-
сусцитация”;
в) методи за осигуряване на проходимост на
горни дихателни пътища—прилагане на триком-
понентен метод за осигуряване проходимост на
горните дихателни пътища (задна флексия на гла-
вата, изтегляне напред и нагоре на долна челюст и
отваряне на устата); изчистване на устната кухина
от чужди материи чрез използване на инструмен-
ти и аспирация; фарингеална интубация, ендотра-
хеална интубация;
г) методи за оксигенация и изкуствена бело-
дробна вентилация—оксигенация с чист кислород,
през система за дозирано подаване на кислород
през лицева маска, през интубационна тръба, през
трахеостомна канюла и през апарат за изкуствена
белодробна вентилация; обдишване “уста в уста”,
“уста в нос”, “уста в интубационна тръба”, “уста в
трахеостомна канюла” с издишан въздух; обдиш-
ване чрез лицева маска и саморазгъващ се балон
тип “AMBU”; апаратна изкуствена белодробна
вентилация, чрез интермитентно положително
налягане в дихателните пътища;
д) методи за изкуствена циркулация—външна
(индиректна) компресия/декомпресия на сърцето;
е) методи за осигуряване на съдова линия—
периферна венозна линия и централна венозна
линия;
ж) лекарствена терапия и терапевтични техни-
ки—приложение на инфузионни разтвори, ино-
тропни, вазопресорни, вазодилататорни, анитарит-
мични, диуретични лекарствени продукти, лекар-
ствени продукти за лечение на алергични и псев-
доалергични реакции, лекарствени продукти за
венозна анестезия, лекарствени продукти за мио-
релаксация, електрическа дефибрилация;
з) интензивно лечение на постреанимационен
синдром.
2.4. Всяка специализирана структура за интен-
зивно лечение задължително трябва да разполага
в писмен вид с алгоритми за “Кардиопулмонална
ресусцитация по време на интензивно лечение”.
3. Интензивно лечение в тесен смисъл
3.1. “Интензивно лечение в тесен смисъл” е при-
ложение на специфични средства и методи, чрез
които се осигурява диагностично-лечебният про-
цес при пациенти—обект на интензивно лечение.
3.2. Всички специализирани клинични струк-
тури за интензивно лечение задължително трябва
да имат готовност и да прилагат при наличието на
индикации:
3.2.1. методи за осигуряване на съдова линия:
периферна венозна линия, периферна артериална
линия и централна венозна линия;
3.2.2. методи за осигуряване на проходимост на
горни дихателни пътища: прилагане на трикомпо-
нентен метод за осигуряване проходимост на гор-
ните дихателни пътища (задна флексия на глава-
та, изтегляне напред и нагоре на долна челюст и
отваряне на устата); изчистване на устната кухина
от чужди материи чрез използване на инструмен-
ти и аспирация; фарингеална интубация, ендотра-
хеална интубация;
3.2.3. методи за оксигенация и изкуствена бе-
лодробна вентилация: оксигенация с чист кисло-
род, през система за дозирано подаване на кисло-
род през лицева маска, през интубационна тръба,
през трахеостомна канюла и през апарат за изкус-
твена белодробна вентилация, обдишване “уста в
уста”, “уста в нос”, “уста в интубационна тръба”,
“уста в трахеостомна канюла” с издишан въздух;
обдишване чрез лицева маска и саморазгъващ се
балон тип “AMBU”; апаратна изкуствена бело-
дробна вентилация, чрез интермитентно положи-
телно налягане в дихателните пътища;
3.2.4. катетеризиране и дрениране на кухини:
поставяне и поддържане на стомашна и дуоде-
нална сонда, уретрален катетър, плеврална пун-
кция, аспирационни и гравитационни дренажни
системи;
3.2.5. лекарствена терапия и терапевтични тех-
ники: инфузионна терапия с водно-електролит-
ни разтвори, хемотрансфузии и инфузии на био-
продукти, инотропни, вазопресорни, вазодилата-
торни, антиаритмични, диуретични лекарстве-
ни продукти, лекарствени продукти за лечение
на алергични и псевдоалергични реакции, лекар-
ствени продукти за лечение на инфекции, анти-
диабетични лекарствени продукти, лекарствени