Държавен вестник, бр. 79, 2022 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  79
не може да бъде преследвано с каквато и да 
било форма на държавна принуда“.
В становището си министърът на въ-
трешните работи излага разбиране, с което 
поддържа, че „от изложените в искането на 
вносителя аргументи не би могъл да се на-
прави категоричен извод за противоречие на 
чл. 329, ал. 1 и 2 НК с чл. 48, ал. 1 и чл. 4, 
ал. 1 от Конституцията“. Подчертава се, че 
целта на нормата на чл. 329, ал. 1 НК „не 
е да се създаде задължение за полагане на 
общественополезен труд, а да се инкрими-
нира получаването на нетрудови доходи по 
непозволен или неморален начин, докато не 
се полага такъв труд“.
Конституционният съд, като обсъди до-
водите в искането, представените по делото 
становища и правни мнения и относимата 
правна уредба, за да се произнесе, взе пред-
вид следното: 
Предмет на проверка за противоконститу-
ционност е чл. 329, ал. 1 и 2 от Наказателния 
кодекс, според които:
„Чл. 329. (1) Пълнолетно работоспособно 
лице, което продължително време не се за-
нимава с общественополезен труд, като по-
лучава нетрудови доходи по непозволен или 
неморален начин, се наказва с лишаване от 
свобода до две години или с пробация.
(2) Който системно се занимава с просия, 
се наказва с пробация за срок до две години.“
С Тъ л к у ват ел но решен ие № 29 о т 
29.11.1984 г. Общото събрание на наказа-
телната колегия (ОСНК) на Върховния 
съд на Народна репуб­лика България (ВС 
на НРБ) е дало отговор на шест въпроса 
по приложение на чл. 329 НК, посочвайки 
смисъла на съдържащия се в закона израз 
„общественополезен труд“; за разрешените и 
неразрешените професии, занятия и дейности; 
за продължителността на времето, през ко-
ето пълнолетното трудоспособно лице не е 
полагало общественополезен труд, за да се 
приеме, че е „продължително“ по смисъла на 
чл. 329 НК; за разграничителния критерий 
между административната и наказателната 
отговорност за „безделничество“ по смисъла 
на чл. 329 НК и пр. 
В т. 1 на това тълкувателно решение се 
казва: „…общественополезен е трудът, който се 
влага в държавни предприятия, учреждения, 
кооперации или обществени организации и 
разрешени свободни професии – художници, 
композитори, писатели, музиканти, регламен-
тирани занаятчии, лица, които упражняват 
разрешени производства, търговска или друга 
дейност. Общественополезен е и трудът, поло-
жен в дейности, които не са регламентирани 
и не са забранени, като работа в домакин-
ство за отглеждане и възпитание на децата 
в семейството, в производството на селско-
стопанска продукция в личното стопанство и 
др. Не е общественополезен трудът, който се 
полага в забранени професии или дейности, 
като незаконна търговия, предприемачество, 
комисионерство, спекула, хазарт и др., а също 
така и трудът, влаган в професии и дейности, 
които са регламентирани, но за които лицето 
няма съответно разрешение. Следователно 
пълнолетни и трудоспособни лица не се зани-
мават с общественополезен труд по смисъла на 
чл. 329 НК не само когато не работят въобще, 
но и когато упражняват забранени професии 
и дейности или регламентирани професии и 
дейности, за които няма съответно разрешение. 
По неморален начин са придобити доходите 
от водене на неморален начин на живот, 
като проституция, сводничество, просия и 
др. […] Когато пълнолетни трудоспособни 
лица не упражняват това си право [на труд], 
а получават доходи от своите родители или 
от други близки чрез изнудване, насилие, 
заплашване или по друг начин, отговарят по 
чл. 329 НК, защото начинът на получаването 
им е неморален.“ По отношение на изясняване 
на понятието „продължително“ Върховни-
ят съд е приел в тълкувателното решение: 
„Престъпление по чл. 329 НК ще има, когато 
деянията са обществено опасни. От значение 
за наказателната отговорност са начините и 
средствата за получаването на доходи, техният 
размер, продължителността на времето, през 
което лицето е живяло от нетрудови доходи 
[…]. Следователно времето, през което деецът 
не е положил общественополезен труд, за 
да се приеме, че е извършил престъпление 
по чл. 329 НК, не трябва да е по-кратко (от 
посочен в тълкувателното решение срок на 
административното нарушение по чл. 40а от 
Закона за народната милиция – над четири 
месеца в продължение на една година), тъй 
като престъплението разкрива по-висока 
степен на обществена опасност.“
С Т ъ л к у в ат е л но р ешен ие № 1 о т 
24.01.2022 г. ОСНК на ВКС обявява за загу-
били сила отделни точки, раздели, части или 
изцяло 31 постановления на Върховния съд, 
издадени за периода от 1955 до 1987 г., както 
и констатира, че мълчаливо (автоматично) 
са загубили сила други 15 постановления и 
решения на пленума на Върховния съд. Цити-
раното по-горе Тълкувателно решение № 29 
от 1984 г. на ОСНК на ВС не е измежду тях.
Според чл. 5, ал. 3 от Конституцията 
никой не може да бъде осъден за действие 
или бездействие, което не е било обявено от 
закона за престъпление към момента на из-
вършването му. Наказание може да се наложи 
само на лице, извършило предвидено в закона 
престъпление. Наказанието е съответно на 
престъплението (чл. 35 НК, 1968 г.).
1. Кратко ретроспективно представяне на 
„историята“ на разпоредбата.
Разпоредбата на чл. 329 НК е въведена в 
действащата правна уредба през 1968 г., като с 
нея кумулативно с неполагането на обществе-
нополезен труд са криминализирани конкретни