Държавен вестник, бр. 25, 2006 г., стр. 13

Б Р О Й  25
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  13
(2) Застрахователят назначава комисията
по ал. 1 и определя реда и начина на нейното
функциониране. При необходимост за доказ-
ване на събитието или при определяне разме-
ра на вредите в зависимост от характера на
уврежданията комисията може да използва и
други специалисти.
Чл. 17. (1) За удостоверяване на настъпване-
то на пътнотранспортното произшествие се
представят:
1. оригиналът на протокол за пътнотранс-
портно произшествие, констативният протокол
или удостоверението, изготвени от органите на
Министерството на вътрешните работи, или
2. завереният препис на влязла в сила при-
съда с мотиви, а  в случаите на съдебно одоб-
рено споразумение—материалите от следстве-
ното дело, заверените копия на обвинителен
акт, протоколите за разпит на свидетели, екс-
пертизи или
3. заверено копие на влязло в сила наказа-
телно постановление или удостоверение, изда-
дено от органите на Министерството на вът-
решните работи.
(2) За установяване на основанието и разме-
ра на предявената претенция се представят:
1. доказателствата, че увреждащият застра-
хован има сключена застраховка “Гражданска
отговорност” на автомобилистите в случаите,
когато в документите по ал. 1 не се съдържат
данни за това и застрахователят не може слу-
жебно да установи това обстоятелство;
2. протоколът за оглед от застраховател, ко-
гато такъв е извършван във връзка с претенция
по застраховка на увреденото имущество;
3. снимковият материал, документиращ
вредите;
4. документите за извършен ремонт на увре-
деното имущество;
5. медицинските и други документи—експер-
тизи, медицински бележки, удостоверения, епик-
ризи, анамнези, протоколи от ЛКК или ТЕЛК;
6. завереното копие на акт за смърт, удосто-
верението за наследници в оригинал и изпъл-
нителните листове в оригинал.
(3) Доказателствата по ал. 1, т. 2 или т. 3 се
представят, когато обстоятелствата във връз-
ка с настъпването на пътнотранспортното про-
изшествие и вината на застрахованото лице
са предмет на съдебно дело и другите доказа-
телства за тяхното удостоверяване не са дос-
татъчни.
(4) За определяне на обезщетението застра-
хователят има право да изисква и други доку-
менти, необходими за установяване на обстоя-
телствата за настъпване на пътнотранспортно-
то произшествие, основанието за плащане и
размера на вредите.
(5) При завеждане на претенцията застра-
хователят изчерпателно уведомява лицето, за-
вело претенцията, за обстоятелствата, които
следва да бъдат установени, и за доказател-
ствата за тяхното установяване. Допълнител-
ните доказателства се изискват в съответст-
вие с чл. 105, ал. 3 или ал. 4 от Кодекса за
застраховането.
Чл. 18. (1)  Обезщетението по задължител-
ната застраховка “Гражданска отговорност”
на автомобилистите се определя и изплаща
от застрахователя в 15-дневен срок, след като
застрахованият или увредените трети лица са
представили всички изискани документи,
свързани с установяването на събитието и
размера на вредите, но не по-късно от 3 месе-
ца от датата, на която претенцията по застра-
ховката е била заведена.
(2) Когато в сроковете по ал. 1 се установи,
че не е налице основание за плащане на обезще-
тение или че размерът на обезщетението е по-
малък от размера, претендиран от увреденото
лице, или че основанието и размерът на вреди-
те не са били напълно установени, застрахова-
телят е длъжен да даде писмено мотивирано
становище на увреденото лице. Когато няма ос-
нование за отказ за плащането, но определени
обстоятелства не са били установени, застрахо-
вателят е длъжен да ги посочи заедно с доказа-
телствените средства за тяхното установяване
при спазване разпоредбите по чл. 105 от Кодек-
са за застраховането.
Раздел III
Задължителна застраховка “Злополука” на
пътниците
Чл. 19. (1) Превозвачите, извършващи об-
ществен превоз на пътници с начална и крайна
точка на пътуването на територията на Репуб-
лика България, сключват задължителна заст-
раховка “Злополука” на пътниците при възник-
ване на застрахователен интерес. Възникване
на застрахователен интерес е налице от датата
на получаване на разрешително за извършване
на обществен превоз или от датата на изтичане
на сключен застрахователен договор за тази
застраховка.
(2) Договорът за задължителната застрахов-
ка “Злополука” по ал. 1 се сключва за срок не
по-кратък от една година.
(3) Изискването по ал. 1 се отнася и за пре-
возвачите, чиито средства за обществен превоз
са спрени от експлоатация от съответните дър-
жавни органи и отново пуснати в експлоатация
с разрешение на тези органи.
Чл. 20. Застрахователната полица по задъл-
жителна застраховка “Злополука” на пътници-
те, освен реквизитите по чл. 184, ал. 3, т. 2, 3, 4,
5, 6, 8, 9, 10 и ал. 5 от Кодекса за застраховането,
следва да съдържа и:
1. фирма на застрахователя;
2. седалище и адрес на управление, като зас-
трахователите от трета държава, извършващи
дейност чрез клон в Република България, по-