Държавен вестник, бр. 31, 2014 г., стр. 5

БРОЙ  31	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
по вид или размер с по-леки, съответно с 
прилагане на възпитателна мярка. В чл. 66 
НК, който се намира също в общата част 
на НК, се предвижда условно осъждане на 
наказание лишаване от свобода, което се 
изразява в отлагане на неговото изпълнение 
с изпитателен срок. Ако до изтичане на този 
срок осъденият извърши друго умишлено 
престъпление от общ характер, за което му 
се наложи същото наказание, той изтърпява 
и отложеното наказание – чл. 68, ал. 1 НК, 
а ако условно осъденият не изпълнява без 
основателна причина някоя от определените 
му по реда на чл. 67, ал. 3 пробационни мерки, 
съдът може по предложение на пробационния 
съвет да я замени с друга или да постанови 
да изтърпи изцяло или отчасти отложеното 
наказание лишаване от свобода – чл. 68, 
ал. 3 НК.
Всички изложени по-горе хипотези под­
крепят извода, че наложеното наказание за 
конкретно деяние е съобразено с изискването 
за неговата законоустановеност не само когато 
съответства по вид и размер на предвиденото 
като санкция за съответния престъпен състав 
в особената част на НК, но и когато тази 
санкция е модифицирана поради прилагане 
и на разпоредбите от общата част, които ви­
зират особености на престъпната дейност и 
дееца, както и поведението на последния при 
изпълнение на влязлата в сила присъда, с която 
е наложено наказание лишаване от свобода, 
отложено с изпитателен срок – чл. 68, ал. 3 
НК. При последната хипотеза, много сходна 
с тази, която урежда оспорената разпоредба 
на чл. 43а, т. 2 НК, виновното неизпълне­
ние на пробационната мярка е основание 
за изтърпяване на отложеното наказание 
лишаване от свобода. Разликата между тях 
се изразява само в това, че макар и в двата 
случая да се санкционира едно и също деяние 
чрез замяната на пробацията с лишаване от 
свобода, в първия случай е налице условно 
осъждане с прилагане на пробационна мярка, 
а във втория – единственото наказание е тази 
мярка, която и при двете хипотези осъденият 
не изпълнява без основателна причина.
Замяната на наказанието пробация с ли­
шаване от свобода се осъществява по пред­
ложение на прокурора със съдебен акт – оп­
ределение по чл. 452 НПК, което подлежи 
на инстанционен контрол. То се постановява 
от окръжния съд в състав – съдия и съдебни 
заседатели, със задължително участие на про­
курора, председателя на пробационния съвет 
и осъдения, което гарантира реализация на 
правото на защита на последния и законо­
съобразността на прилагането на замяната. 
Проявление на принципа на правовата 
държава в областта на наказателното пра­
воприлагане, а не обратното – неговото 
нарушаване, е именно уредената в чл. 43а, 
т. 2 замяна с оглед постигане целите на на­
казанието, визирани в чл. 36, ал. 1 НК. Като 
алтернативна възможност в оспорената разпо­
редба е предвидено заместващото наказание 
да бъде друга пробационна мярка, но тя на 
практика би била приложима само ако неиз­
пълнението на наложената на осъдения такава 
мярка е от по-леките, предвидени в чл. 42а, 
ал. 2 НК – тези от т. 1 до т. 4 от текста, при 
което би било възможно те да се заменят с 
по-тежките пробационни мерки, като попра­
вителен труд или безвъзмезден труд в полза 
на обществото – чл. 42а, ал. 2, т. 5 и 6 НК. 
Ако обаче някоя от последните две мерки е 
наложена като наказание и осъденият виновно 
не я изпълнява, замяната с лишаването от 
свобода като по-интензивно въздействие върху 
личността му ще бъде адекватното средство за 
постигане целите на наказанието независимо 
от това, че в особената част на НК за инкри­
минираното деяние не е предвидена такава 
санкция. Ако посочената възможност не би 
съществувала, изпълнението на наказание 
пробация би зависило изцяло от волята на 
осъдения и от личната му готовност да се 
съобразява с ограниченията върху личната му 
сфера, свързани с упражняване на държавната 
наказателноправна принуда.
Поради изложеното искането за уста­
новяване на противоконституционност на 
чл. 43а, т. 2 НК следва да се отхвърли като 
неоснователно.
2. По искането за установяване на несъот­
ветствие на чл. 43а, т. 2 НК с международните 
договори, по които Република България е 
страна – чл. 149, ал. 1, т. 4 от Конституцията
Разпоредбата на чл. 43а, т. 2 НК не про­
тиворечи и на чл. 7, т. 1 КЗПЧОС, според 
който „не може да бъде налагано наказание, 
по-тежко от това, което е било предвидено за 
съответното престъпление в момента, когато 
то е било извършено“. Дори в особената част 
на НК да не е предвидено алтернативно на 
пробацията наказание лишаване от свобода, 
щом като в общата част е уредена замяната на 
наложената пробационна мярка с последното 
при наличие на строго определени в закона 
предпоставки, не е нарушен текстът на чл. 7, 
ал. 1 КЗПЧОС. Това е така, защото осъденият 
е в известност за прилагане на заместващото 
го по-тежко по вид наказание при негово 
виновно поведение за неизпълнение на проба­
цията, т. е. наказанието лишаване от свобода 
е законоустановено и предвидимо, поради 
което не е налице нарушение на посочения 
текст от КЗПЧОС. Заместващото наказание 
не би било законоустановено и съответно 
предвидимо, ако замяната на пробацията с 
по-тежкото по вид наказание лишаване от 
свобода бе уредена в общата част на НК в 
последващ извършването на престъплението 
момент, но не и когато тя е съществувала