Държавен вестник, бр. 80, 2011 г., стр. 19

БРОЙ  80	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  19  
И в настоящото дело Конституционни­
ят съд можеше чрез конформно тълкуване 
да съхрани правото на народните предста­
вители да питат длъжностните лица, вкл. 
относно досъдебната фаза на наказателното 
преследване (без магистратите) и така да се 
постигне балансът между упражняването на 
присъщите на народните представители права 
и съобразяването с конституционния принцип 
за разделение на властите, както принципно 
Съдът е направил през 1995 г. 
Конституционни съдии: 
Емилия Друмева, 
Стефка Стоева
На конституционните съдии Благовест Пунев 
и Румен Ненков
Категорично не сме съгласни с решението 
на Конституционния съд, взето с гласовете на 
мнозинството съдии. Намираме, че липсва кон­
ституционна основа за неговото постановяване. 
Нещо повече, прилагането му ще обуслови не 
утвърждаване, а нарушаване на установения 
от Конституцията баланс и взаимен контрол 
между трите власти. Намираме, че искането 
на главния прокурор на Република България за 
обявяване на частична противоконституцион­
ност на чл. 100 от Правилника за организацията 
и дейността на Народното събрание (ПОДНС) 
е неоснователно по следните съображения:
Според искането Конституцията се нару­
шава само в онази част на оспорената раз­
поредба, с която по повод на провежданите 
парламентарни анкети, проучвания и изслуш­
вания е установено задължение на държавните 
органи и длъжностните лица от държавната 
и общинската администрация, а също така и 
на гражданите, да предоставят на съответните 
комисии на Народното събрание сведения и 
документи, представляващи следствена тайна. 
Вносителят твърди, че въвеждането на такова 
задължение противоречи на чл. 8 и чл. 117, 
ал. 2 от Конституцията. Според него по този 
начин дейността на прокуратурата по осъ­
ществяване на наказателното правосъдие се 
поставя в зависимост от законодателната власт. 
Така последната се намесва в осъществяване 
на конституционните функции на съдебната 
власт и накърнява нейната независимост.
Изразената в искането позиция, за съжа­
ление възприета с постановеното конститу­
ционно решение, представлява превратно 
интерпретиране на действителното съдържа­
ние и последиците от прилагането на чл. 100 
ПОДНС при съпоставянето им с конституци­
онните принципи на разделение на властите 
и независимост на съдебната власт. Поначало 
оспорената разпоредба е приета в изпълнение 
на чл. 80 от Конституцията, който в никакъв 
случай не обвързва задължението за предос­
тавяне на сведения и документи на парламен­
тарните комисии с предварителни условия, 
като например разрешение на представител 
на друга власт, какъвто е прокурорът.
Следствената тайна е предмет на оскъдно 
законодателно уреждане в чл. 198 от Нака­
зателно-процесуалния кодекс (НПК), който 
предвижда, че материалите по разследването 
не могат да се разгласяват без разрешение 
на прокурора. Когато е необходимо, органът 
на досъдебното производство предупреждава 
срещу подпис лицата, които присъстват при 
извършване на действията по разследването, 
че не могат да разгласяват без разрешение ма­
териалите по делото, като в противен случай 
носят отговорност по чл. 360 от Наказателния 
кодекс (НК). Следствената тайна е насочена 
към информационна защита на разследването 
срещу евентуални опити за осуетяване на уста­
новяването на истината. Тя може да се отнася 
до различни факти и обстоятелства във връзка 
с оперативно-издирвателната дейност, довела 
до образуване на досъдебното производство, 
събраните доказателства на определен етап от 
разследването, получената информация чрез 
способите на доказване, използването на спе­
циални разузнавателни средства, сведенията за 
защитените свидетели, данните за различните 
следствени версии и т.н. Опазването є се на­
лага преди всичко за нуждите на досъдебното 
производство, тъй като съдебната фаза на 
процеса по принцип е публична.
За да се даде правилен отговор на въпроса за 
съответствието на оспорения текст от ПОДНС 
с Основния закон, е необходимо да се изяснят 
функцията и съдържанието на парламентар­
ния контрол, упражняван от комисиите по 
чл. 80 от Конституцията, при съпоставяне със 
смисъла и приложното поле на следствената 
тайна. Посоченият конституционен текст е 
обвързан с чл. 79 от Конституцията, който 
предвижда създаване на постоянни и времен­
ни парламентарни комисии като помощни 
органи на Народното събрание, упражняващи 
от негово име парламентарен контрол. При 
осъществяване на тази своя дейност комиси­
ите могат да изискват от длъжностни лица 
и граждани явяването им пред тях, както и 
предоставяне на исканите от тях сведения и 
документи. В тази връзка Конституцията не 
предвижда никакви ограничения или предва­
рителни условия по отношение на характера 
и съдържанието на изискваната информация.
С Решение № 5 от 17.5.1995 г. по к.д. № 3 
от 1995 г. Конституционният съд е приел, 
че сходен по съдържание текст от ПОДНС 
от 1995 г. не е противоконституционен, като 
само в мотивите си е констатирал, че с оглед 
разделението на властите от кръга на лицата, 
които Народното събрание или съответната 
парламентарна комисия могат да призоват 
да се явят и отговарят на поставените въ­
проси, следва да се изключат президентът,