Държавен вестник, бр. 105, 2013 г., стр. 13

БРОЙ  105	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  13  
Важно е да се отбележи, че когато са 
включени в защитените територии по Закона 
за защитените територии (ЗЗТ) и защитените 
зони по Закона за биологичното разнообразие 
(ЗБР), визираните в чл. 17 ЗУЧК имоти са 
обект на още по-ограничителни мерки срещу 
промяна на тяхното предназначение с оглед 
на бъдещото им застрояване.
С искането не е оспорена конституционосъ-
образността на ал. 1 на чл. 17, която изрично 
допуска промяна на предназначението на земе-
делските земи и поземлените имоти в горските 
територии на Черноморското крайбрежие „за 
създаване или за разширяване на урбанизира-
ни територии или за застрояване на отделни 
или на група поземлени имоти“ въз основа на 
съчетанието от влязъл в сила общ устройствен 
план и одобрен подробен устройствен план по 
реда на Закона за устройство на територията 
(ЗУТ). Вносителят очевидно се е солидаризирал 
с тезата на законодателя, че в тази хипотеза 
общественият интерес от надлежното изпълне-
ние на ангажимента на държавата по чл. 15 от 
Конституцията и обезпечаването на основното 
право на гражданите по чл. 55 от Конституци-
ята е защитен в достатъчна степен. При това, 
въпреки различията от процедурен и съдър-
жателен характер, двата вида устройствени 
планове, освен че се одобряват от един и същ 
орган – общинския съвет, равностойно трябва 
да обезпечават здравословна и благоприятна 
околна среда, поддържане на разнообразието 
на живата природа и разумно използване на 
природните богатства и ресурсите на страната 
(вж. в този смисъл Решение № 3 от 21.03.2012 г. 
по к.д. № 12 от 2011 г.). Затова в тази насока 
законодателството наред със специфичните 
правила съдържа общовалидни за всички ус-
тройствени планове предписания и изисквания 
(примерно по чл. 117, ал. 1 и чл. 125, ал. 7 ЗУТ, 
чл. 30, ал. 1 ЗБР и пр.).
В ал. 2 на чл. 17 ЗУЧК е визирана въз-
можността за промяна на предназначението 
на земеделските земи и поземлените имоти в 
горските територии, попадащи в зона „А“ и 
в зона „Б“ на Черноморското крайбрежие, с 
оглед на бъдещото им застрояване въз основа 
на влязъл в сила подробен устройствен план, 
без за тях да е налице и общ устройствен план. 
Законодателят е приел, че това е допустимо, но 
само за обекти, изчерпателно посочени в десет 
точки, сред които е и оспорената с искането 
т. 6 („обекти със сертификат за клас инвестиция 
по Закона за насърчаване на инвестициите“). 
Всички допълнителни изисквания към специ-
фичните характеристики на съответните имоти 
не са свързани с обезпечаване на изпълнението 
на задължението на държавата по чл. 15 от 
Конституцията и основното право на гражда-
ните по чл. 55 от Конституцията, а отразяват 
случаи, при които застрояването е необходимо 
за постигане на значими общественополезни 
цели и е икономически оправдано, като това 
важи и за подлежащата на конституционен 
контрол част от чл. 17, ал. 2 ЗУЧК. Следова-
телно още поначало посочването на различните 
видове обекти, чието предназначение може да 
бъде променено само въз основа на подробен 
устройствен план, не излиза от рамките на 
допустимата законодателна целесъобразност и 
не поставя проблема с накърняване на консти-
туционно признати ценности и основни права.
С оглед на гореизложеното не споделяме 
виждането на вносителя на искането, факти-
чески възприето от мнозинството съдии при 
постановяване на решението по това дело, че 
въвеждането на оспорената т. 6 в ал. 2 на чл. 17 
ЗУЧК е за сметка на други конституционни 
ценности и принципи, в частност – че обуславя 
абдикация на държавата от задълженията є 
да осигури здравословна и безопасна околна 
среда за своите граждани и да опази природ-
ните богатства на страната. Правните гаран-
ции за надлежното изпълнение на тези нейни 
задължения по отношение на Черноморското 
крайбрежие в условията на чл. 17, ал. 2 ЗУЧК 
се съдържат в специалните законови разпоред-
би, свързани с подготовката, изработването 
и одобряването на съответните подробни 
устройствени планове, както и с другите огра-
ничения за строителство в защитени зони и 
територии. При липсата на общ устройствен 
план за незастроените имоти, включително 
и намиращите се в горските територии, под-
робният устройствен план може да бъде само 
специализиран по смисъла на чл. 111 ЗУТ 
(чл. 18, ал. 1, т. 4 ЗУЧК), а от това следва, че 
трябва да решава както отделни специфични 
устройствени проблеми, така и аналогично на 
общия устройствен план да обхваща структурни 
части от територията на общината, дори и да 
се отнася за отделни имоти. Особено същест-
вено е, че след промените в ЗУЧК (ДВ, бр. 27 
от 2013 г.) плановете се приемат от експертен 
съвет, в който участват и представители на 
регионалните служби на Министерствотото на 
околната среда и водите, Министерството на 
земеделието и храните и Министерството на 
здравеопазването (чл. 16, ал. 2 ЗУЧК). Нещо 
повече, могат да се одобрят след задължителна 
процедура за екологична оценка по реда на 
ЗООС, която съставлява задължителна част 
от съответния план (чл. 19, ал. 5 ЗУЧК). Под-
робните устройствени планове трябва да са 
съобразени и със забраните и ограниченията 
за строителство в обявените защитени зони по 
Закона за биологичното разнообразие (чл. 30, 
ал. 1 ЗБР), както и с аналогичните забрани и 
ограничения по чл. 17а ЗУЧК по отношение на 
пясъчните дюни, включително и онези, които 
не подлежат на засилена защита по Закона 
за защитените територии. Що се отнася до 
промяната на предназначението на горските 
поземлени имоти, попадащи в защитените