Държавен вестник, бр. 17, 2026 г., стр. 56

СТР.  56	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  17
начин лишените от свобода ще имат право да 
получават една хранителна пратка месечно. 
Така би се постигнало и равно третиране на 
всички лишени от свобода лица.
При този изход на спора и съдържанието 
на разпоредбата на чл. 143, ал. 3 от АПК е 
неоснователно искането на министъра на 
правосъдието за присъждане на сторените 
по делото разноски.
По изложените съображения и на основание 
чл. 193, ал. 1 АПК Върховният администра­
тивен съд, четвърто отделение,
Р Е Ш И :
Отменя чл. 82, ал. 4 от Правилника за 
прилагане на Закона за изпълнение на на­
казанията и задържането под стража – обн., 
ДВ, бр. 9 от 2.02.2010 г., в сила от 1.02.2010 г.; 
доп., бр. 14 от 10.02.2017 г.
Оставя без уважение искането на министъра 
на правосъдието за присъждане на разноски.
Решението подлежи на обжалване с каса­
ционна жалба в 14-дневен срок от съобщава­
нето му на страните пред петчленен състав 
на Върховния административен съд.
И. ф. председател: 
Мариника Чернева
597
РЕШЕНИЕ № 820
от 27 януари 2026 г.
по административно дело № 4494 от 2025 г.
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – петчленен състав – І коле­
гия, в съдебно заседание на девети октомври 
две хиляди двадесет и пета година в състав: 
председател: Бисерка Цанева, членове: Искра 
Александрова, Пламен Петрунов, Мария Ра­
дева, Мария Тодорова, при секретар Светла 
Панева и с участието на прокурора Антоанета 
Генчева изслуша докладваното от съдията 
Пламен Петрунов по административно дело 
№ 4494/2025 г.
Производството е по чл. 208 и сл. от Ад­
министративнопроцесуалния кодекс (АПК).
Образувано е по касационна жалба на 
министъра на правосъдието чрез главен юрис­
консулт Николова срещу Решение № 1947 
от 26.02.2025 г., постановено по адм. д. 
№ 6615/2024 г. по описа на Върховния адми­
нистративен съд, с което е отменен чл. 82, 
ал. 4 от Правилника за прилагане на Закона 
за изпълнение на наказанията и задържането 
под стража (ППЗИНЗС), издаден от министъра 
на правосъдието, обн., ДВ, бр. 9 от 2.02.2010 г., 
в сила от 1.02.2010 г.; изм., с Решение № 7268 
от 22.05.2012 г. на ВАС на РБ – бр. 43 от 
8.06.2012 г., в сила от 8.06.2012 г.; изм. и доп., 
бр. 20 от 7.03.2014 г., бр. 14 от 10.02.2017 г., 
бр. 35 от 27.04.2021 г. С доводи за неговата 
неправилност поради нарушение на матери­
алния закон и необоснованост – касационни 
отменителни основания по чл. 209, т. 3 от 
АПК, се иска отмяната му и постановяване 
на друго по съществото на спора, с което се 
отхвърли жалбата против разпоредбата на 
чл. 82, ал. 4 от ППЗИНЗС. Иска присъждане 
на юрисконсултско възнаграждение.
Ответникът – А. П. С., в писмен отговор 
взема становище за неоснователност на каса­
ционната жалба и правилност на обжалваното 
решение.
Представителят на Върховната касационна 
прокуратура дава заключение за неосновател­
ност на касационната жалба и правилност на 
обжалваното решение.
Касационната жалба е допустима като по­
дадена в срок, от надлежна страна, за която 
решението е неблагоприятно, срещу подлежащ 
на обжалване съдебен акт.
Производството пред тричленен състав на 
Върховния административен съд се е развило 
по оспорването от А. П. С. от гр. Варна на 
разпоредбата чл. 82, ал. 4 ППЗИНЗС, която 
гласи: „Лишените от свобода чужди гражда­
ни – осъдени, подсъдими и обвиняеми, могат 
да получават и колетни пратки по пощата 
от чужбина с храни и предмети, които имат 
право да ползват и държат при себе си“.
С обжалваното решение съдът е отменил 
оспорената разпоредба. За да постанови този 
резултат, е приел, че е издадена от компе­
тентен орган, в изискуемата се форма, но 
при допуснати съществени нарушения на 
административнопроизводствените правила 
и противоречието є с материалноправни 
разпоредби от по-висок ранг.
Решението е валидно, допустимо и пра­
вилно.
Неоснователни са и доводите за неправилно 
приложение на материалния закон и необос­
нованост на съдебното решение. В обжалва­
ното решение е налице подробно изложение 
относно установените по делото фактически 
положения, релевантни за спора. Съобразно 
изискването на чл. 168, ал. 1 АПК съдът е 
извършил проверка на законосъобразността 
на оспорената разпоредба на основанията по 
чл. 146 АПК. Надлежно е мотивирал обстоя­
телствата, на които основава възприетата 
нейна незаконосъобразност. Несъгласието 
на страната с изводите на съда не основава 
необоснованост на обжалваното решение.
Тричленният състав обосновано е приел, 
че е допуснато съществено нарушение на 
админис­тративнопроизводствените правила, 
тъй като проектът на ППЗИНЗС е внесен с 
докладна записка от 2.11.2009 г., която не е с