Държавен вестник, бр. 70, 2002 г., стр. 19

Б Р О Й  70
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  19
а) престъплението е извършено на терито-
рията на тази държава;
b) престъплението е извършено на борда
на кораб, плаващ под знамето на тази държа-
ва, или на борда на въздухоплавателно сред-
ство, регистрирано в съответствие с нейното
национално законодателство по времето на
извършването му;
c) престъплението е извършено от гражда-
нин на тази държава.
2. Държава страна може също така да уста-
нови своя юрисдикция и когато:
a) престъплението е било насочено към или
е довело до престъпление, споменато в подточ-
ка а) или b) от ал. 1 на член 2, извършено е било
на нейната територия или е било насочено сре-
щу неин гражданин;
b) престъплението е било насочено към или
е имало за резултат извършването на престъп-
ление, посочено в чл. 2, подточка а) или b),
когато е насочено срещу правителствен или
държавен обект на дадената държава зад гра-
ница, включително и срещу помещения на дип-
ломатическо или консулско представителство
на държавата;
c) престъплението е целяло извършването на
престъпление или е довело до престъпление, спо-
менато в подточка а) или b) на ал. 1 от чл. 2, це-
лящо да принуди държавата да извърши или да се
въздържи от извършването на дадено действие;
d) престъплението е извършено от лице без
гражданство, което обикновено пребивава на
територията на държавата;
e) престъплението е извършено на борда на
въздухоплавателно средство, експлоатирано от
правителството на държавата.
3. При ратифицирането, приемането или
утвърждаването на тази конвенция или присъ-
единяването към нея всяка държава страна уве-
домява Генералния секретар на Организация-
та на обединените нации за юрисдикцията, ко-
ято тази държава е приела в съответствие с ал. 2.
При промени в тази юрисдикция държавата
страна уведомява за това Генералния секретар.
4. Всяка държава взема необходимите мер-
ки, за да установи своята юрисдикция над прес-
тъпленията, изложени в чл. 2, в случаите, кога-
то предполагаемото лице извършител се нами-
ра на нейната територията и не го екстрадира в
никоя друга държава, която е установила юрис-
дикция в съответствие с ал. 1 или 2.
5. Когато повече от една държава страна
претендира за юрисдикция по отношение на
едно от престъпленията, изложени в чл. 2, съ-
ответните държави страни се стремят по надле-
жен начин да координират действията си и по-
конкретно реда на разследване на престъпле-
нието и начините за осъществяване на взаимна
правна помощ.
6. В случаите, когато това не накърнява нор-
мите на общото международно право, тази кон-
венция не изключва упражняването на всяка на-
казателна юрисдикция, установена от държава
страна в съответствие с нейното вътрешно право.
Член 8
1. Всяка държава страна взема в съответст-
вие с вътрешното си право необходимите мер-
ки, за да определи, открие, блокира и замрази
средства, използвани или предназначени за
извършването на престъпления, изложени в
чл. 2, както и приходите, получени в резултат
на такива престъпления, които подлежат на
евентуална конфискация.
2. Всяка държава страна взема в съответст-
вие с принципите на вътрешното си право необ-
ходимите мерки за конфискуването на средства,
използвани или предназначени за извършване-
то на престъпления, изложени в чл. 2, както и
приходите от такива престъпления.
3. Всяка заинтересувана държава страна
може по свое усмотрение да сключи споразуме-
ние с друга държава за разделянето на регуляр-
на основа или във всеки отделен случай на сред-
ствата, получени от конфискациите, спомена-
ти в този член.
4. Всяка държава страна разглежда възмож-
ността за създаване на механизми, с помощта
на които средствата, получени от конфиска-
циите, предвидени в този член, да бъдат из-
ползвани за изплащането на компенсации на
жертвите на престъпления, изложени в под-
точки а) и b) на ал. 1 на чл. 2, или на членове-
те на техните семейства.
5. Разпоредбите на този член следва да бъ-
дат прилагани, без това да накърнява правата
на добросъвестни трети лица.
Член 9
1. При получаването на информация, че
лице, извършило или заподозряно в извърш-
ването на престъпление, изложено в чл. 2, се
намира на нейната територия, съответната
държавата—страна по конвенцията, взема
необходимите съобразно с вътрешното си за-
конодателство мерки за разследване на фак-
тите, указани в тази информация.
2. В случай, че се убеди, че обстоятелства-
та дават основание за това, държавата, на
чиято територия престъпникът или предпо-
лагаемият престъпник пребивава, взема в
съответствие с вътрешното си законодател-
ство надлежни мерки, за да осигури присъст-
вието на това лице с цел неговото наказател-
но преследване или екстрадиране.
3. Всяко лице, спрямо което са взети изло-
жените в ал. 2 мерки, има правото да:
а) се свърже незабавно с най-близкия съот-
ветен представител на държавата, чийто граж-
данин се явява, или който по друг начин има