Държавен вестник, бр. 45, 2011 г., стр. 7

БРОЙ  45	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
чл. 157, ал. 4 КСО са изцяло за сметка на 
осигурителите – това са работодателите, които 
наемат лица за работа в производства и дей­
ности от първа и втора категория труд. Тези 
осигурителни вноски са целеви – за изплаща­
не на пенсия“. Министерският съвет счита, 
че натрупаните средства в индивидуалната 
партида на осигуреното лице не са „лични 
средства“ или „лични спестявания“ – т.е. 
собственост на осигурените лица. Те нямат 
типичните признаци на частни спестявания, 
с които осигуреният може свободно да се 
разпорежда по своя воля.
Министерският съвет също посочва недос­
тига на средства в професионалните пенсионни 
фондове, което е наложило приемането на 
§ 4а ПЗРКСО. Причини за недостатъчните 
средства според Министерския съвет са не-
внасяне на дължимите осигурителни вноски от 
работодателите поради изпадане в неплатежо­
способност и несъстоятелност, липса на финан­
сови средства, преустановяване на дейността 
им или при настъпване на случаи, при които 
не се дължат осигурителни вноски – временна 
неработоспособност, бременност и раждане, 
отглеждане на малко дете, ползване на не­
платен отпуск и др., както и влиянието на 
международната финансова криза. 
В същия смисъл е и становището на 
министъра на финансите. Той намира, че 
„осигурените в професионален пенсионен 
фонд лица продължават да бъдат титуляри 
на индивидуални партиди на прехвърлените 
във фонд „Пенсии“ средства“, позовавайки се 
на § 4а, ал. 6 и 7 ПЗРКСО. И според него 
осигурителната система в България е изгра­
дена върху принципа на активна намеса на 
държавата в обществените отношения, свър­
зани с материалното осигуряване на гражда­
ните – арг. чл. 125, ал. 1, т. 4 КСО. Определя 
законодателните промени относно системата 
и функционирането на осигурителната систе­
ма изцяло като въпрос на целесъобразност, 
щом гарантират конституционно установе­
ното право на гражданите на обществено 
осигуряване и не нарушават Конституцията. 
Направени са позовавания на практиката на 
Конституционния съд.
Министърът на труда и социалната полити­
ка обръща внимание на недостатъчния размер 
на натрупаните средства в професионалните 
пенсионни фондове и на обстоятелството, 
че досега не е отпусната нито една пенсия 
за ранно пенсиониране от професионален 
пенсионен фонд, че НОИ изплаща пенсиите, 
без да има възможност да управлява сред­
ствата. Според него промените с § 4а ПЗР 
КСО представляват „балансирано решение 
за всички страни“.
Върховният касационен съд намира за не-
основателно становището, че с прехвърлянето 
на средствата от индивидуалните партиди 
на осигурените в професионален пенсионен 
фонд във фонд „Пенсии“ на ДОО се нарушава 
неприкосновеността на частната собственост, 
прокламирана с чл. 17, ал. 3 от Конституция­
та. Приема, че „средствата в индивидуалните 
осигурителни партиди са собственост на оси­
гуреното лице и то (или неговите наследници) 
има право да се разпорежда с тях при условия 
и ред, определени в закона…“ и с § 4а ПЗР 
КСО законодателят цели да обезпечи реална 
възможност на гражданите да се ползват от 
правото на обществено осигуряване по чл. 51, 
ал. 1 от Конституцията.
Конфедерацията на независимите синди­
кати в България и Конфедерацията на труда 
„Подкрепа“ в общо становище не споделят 
разбирането, че § 4а ПЗРКСО е противокон­
ституционен поради правото на държавата „да 
променя или допълва установената регулация 
с оглед социалната функция и отговорностите 
є като гарант на основните конституционни 
права на гражданите“. Според тях „КСО по 
никакъв начин не регулира, нито генерира 
отношения на собственост, нито има такива 
цели, както личи още от първите негови 
разпоредби (чл. 1 КСО)“.
Конституционният съд, за да се произнесе 
по спорния предмет, взе предвид следното:
С реформата от 1999 г. осигурителното 
право напълно се обособи като самостоя­
телен правен отрасъл. Наред с промените в 
държавното обществено осигуряване беше 
въведено допълнително задължително пен­
сионно осигуряване и доброволно пенсионно 
осигуряване, с които се постави начало на 
включване на частноправни субекти като 
осигурителни органи със строго регламенти­
рани от законодателя принципи и предмет 
на дейност.
Държавното обществено осигуряване се 
осъществява от Националния осигурителен 
институт като специализиран публичен ор­
ган. Дейността по задължително обществено 
осигуряване се извършва на разходопокривен 
принцип.
Допълнителното задължително пенсионно 
осигуряване се извършва от пенсионноосигу­
рителните дружества (юридически лица), към 
които има универсален или професионален 
фонд (също самостоятелно юридическо лице). 
Осъществяването на дейността е на капита­
ловопокривен принцип, установен в чл. 125, 
ал. 2 КСО. При тази система осигурителните 
вноски се правят по индивидуални партиди на 
всяко осигурено лице и по тях се определят 
и средствата от доходността от инвестиране. 
Осигурителните вноски при допълнителното 
задължително пенсионно осигуряване в про­
фесионален фонд се дължат от осигурителя-
работодател, тъй както е предвидено в закона 
(чл. 157, ал. 4 КСО), поради обстоятелството, 
че основното право на осигурения е правото 
на професионална пенсия за ранно пенси­
ониране заради вредните и тежки условия на