Държавен вестник, бр. 8, 2004 г., стр. 42

С Т Р .  42
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  8
та, при които такива удостоверения и свидетел-
ства за правоспособност са издадени или приз-
нати за валидни, отговарят или надвишават
минималните стандарти, които се установяват
за тях съгласно конвенцията. Всяка договаря-
ща страна си запазва правото да откаже да приз-
нае валидността на удостоверенията за компе-
тентност и свидетелствата за правоспособност,
издадени на собствените є граждани или приз-
нати за валидни за тях от другата договаряща
страна или от всяка друга държава в случаите,
когато притежателите им извършват полет над
собствената си територия.
2. Ако правата или условията на свидетелс-
твата или удостоверенията, посочени в ал. 1,
издадени от въздухоплавателните власти на
едната договаряща страна на което и да е лице
или назначено въздухоплавателно предприятие
или по отношение на въздухоплавателно сред-
ство, експлоатиращо договорените линии по
определените маршрути, се различават от стан-
дартите, установени съгласно конвенцията, и
това различие е съобщено в Международната
организация за гражданско въздухоплаване,
въздухоплавателните власти на другата догова-
ряща страна могат да поискат консултации
съгласно чл. 15 от тази спогодба, с въздухопла-
вателните власти на тази договаряща страна с
цел да се уверят, че въпросната практика е при-
емлива за тях. Невъзможността за постигане
на удовлетворяващо споразумение ще бъде ос-
нова за прилагането на чл. 4 от тази спогодба.
Член 7
Авиационна безопасност
1. Всяка договаряща страна може по всяко
време да поиска консултации във всяка една
област, относно стандартите за безопасност,
екипажите, въздухоплавателните средства или
тяхната експлоатация, поддържани от другата
договаряща страна. Такива консултации тряб-
ва да се проведат в рамките на 30 дни от това
поискване.
2. Ако след такива консултации едната дого-
варяща страна констатира, че другата договаря-
ща страна не поддържа ефективно и не прилага
стандартите за безопасност в която и да е такава
област на равнището на минимално установени-
те по това време стандарти съгласно Чикагската
конвенция, то първата договаряща страна тряб-
ва да уведоми другата договаряща страна за тези
консултации и за стъпките, които тя счита за
необходими да бъдат предприети от другата
договаряща страна за отстраняване на конста-
тираните отклонения с цел спазването на тези
минимални стандарти. Непредприемането от
другата договаряща страна в рамките на 15 дни
или в друг по-дълъг период, който може да бъде
договорен, на подходящи действия ще бъде ос-
нова за прилагането на чл. 4 от тази спогодба.
3. Независимо от задълженията по чл. 33 на
Чикагската конвенция, прието е, че всяко възду-
хоплавателно средство, експлоатирано от наз-
наченото въздухоплавателно предприятие или
от други въздухоплавателни предприятия на
едната договаряща страна по въздушните линии
за или от територията на другата договаряща
страна, в случай че това няма да доведе до пре-
комерно закъснение, може да бъде обект на една
проверка от упълномощените представители на
другата договаряща страна, докато се намира на
територията на другата договаряща страна как-
то на борда на въздухоплавателното средство,
така и извън него, с цел проверка на валидност-
та на документите на въздухоплавателното сред-
ство и на неговия екипаж, неговото видимо със-
тояние и състоянието на неговото оборудване (в
този член наречена “проверка на стоянка”).
4. Ако една такава проверка на стоянка или
серия от проверки на стоянки поражда:
а) сериозно безпокойство за това, че възду-
хоплавателното средство или неговата експло-
атация не отговаря на минималните стандарти,
установени по това време съгласно Чикагската
конвенция; или
б) сериозно безпокойство за това, че липсва
ефективна поддръжка и прилагане на стандарти-
те за безопасност, установени по това време съг-
ласно Чикагската конвенция; за целите на чл. 33
от Чикагската конвенция договарящата  стра-
на, извършваща проверката, има право да счи-
та, че изискванията, съгласно които са били изда-
дени или признати за валидни сертификати или
лицензи по отношение на въздухоплавателното
средство, или че изискванията, съгласно които
то се експлоатира, не отговарят на или не преви-
шават минималните стандарти, установени по
това време съгласно Чикагската конвенция.
5. В случай че достъпът до въздухоплавател-
ното средство, експлоатирано от назначеното
въздухоплавателно предприятие или от други
въздухоплавателни предприятия на едната до-
говаряща страна с цел извършване на проверка
на стоянка съгласно ал. 3, е отказан от предста-
вител на това въздухоплавателно предприятие
или предприятия, другата договаряща страна има
право да счита, че е възникнало сериозно безпо-
койство, като това, посочено в ал. 4, и да напра-
ви заключенията, посочени в тази алинея.
6. Всяка договаряща страна си запазва пра-
вото незабавно да прекрати или да измени раз-
решението за експлоатация на назначеното
въздухоплавателно предприятие или други въз-
духоплавателни предприятия на другата дого-
варяща страна в случай, че първата договаряща
страна заключи независимо дали в резултат на
проверка на стоянка, серия от проверки на сто-
янка, отказ на достъп за проверка на стоянка,
консултация или нещо друго, че това незабавно
действие е важно за безопасността на експло-
тацията на въздухоплавателното предприятие.
7. Всяко действие на едната договаряща стра-
на в съответствие с ал. 2 или ал. 6 трябва да се
прекрати, щом престане да съществува основа-
нието за предприемане на такова действие.