Държавен вестник, бр. 33, 2008 г., стр. 28

С Т Р .  28
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  33
В процеса на организационно изграждане и
модернизация на въоръжените сили основните
приоритети в развитието на системата за логис-
тично осигуряване са:
— усъвършенстване на структурите за логис-
тично осигуряване на всички нива на управ-
ление;
— оптимизиране на дейностите, извършвани
във функционалните области на логистика-
та;
— постигане на оперативна съвместимост;
— изграждане на щатни мобилни логистични
формирования със способности за поддър-
жане и обслужване на развръщащите се войс-
ки на ниво театър на действия;
— придобиване на способности за самостоятел-
но логистично осигуряване на формировани-
ята, участващи в мисии зад граница, и за оси-
гуряване на поддръжка от страната домакин;
— аутсорсинг на осигуряващи дейности.
9. Развитие на системите C4I.
Насоките за развитието на C4I остават така,
както са определени в План 2015, като оператив-
ната архитектура на системата се определя от но-
вата организационно-щатна структура, утвърдена
с настоящия план.
Изграждането и развитието на C4I системите е
приоритетна задача за българските въоръжени
сили, тъй като осигурява повишаване на оператив-
ните им способности и ги прави оперативно съв-
местими. Технологията за развитие на системата
C4I в следващите години ще бъде в посока на цен-
трализация на комуникационно-информационна-
та поддръжка и постигане на мрежово-центрични
способности. Във връзка с това ефективното ин-
тегриране на създадения и създавания комуника-
ционен и информационен ресурс не само на въоръ-
жените сили, но и на другите държавни структури,
ще бъде основно изискване.
Приоритетното изграждане на съвременни ко-
муникационно-информационни системи ще дове-
де до трансформация на обслужващия ги личен
състав и освобождаване на човешки и финансов
ресурс, който може да бъде използван за повиша-
ване на оперативните способности.
10. Развитие и усъвършенстване на норматив-
ната база, на доктриналните, концептуалните,
планиращите и ръководните документи.
В последните години настъпиха значителни
промени в разбирането и практиката на управле-
ние на отбраната и въоръжените сили, които без-
спорно налагат преосмисляне на нормативната
база, регламентираща правоотношенията в сфера-
та на отбраната. Наред с това развитието на роли-
те и задачите на въоръжените сили, на оператив-
ните изисквания и военния професионализъм пред-
полагат също необходимостта от модерна норма-
тивна база. За да бъде тази промяна ефективна, е
необходимо да се разработят визии за реинжене-
ринг на военната институция на стратегическо ниво
на управление, за кариерното развитие на воен-
нослужещия, за резерва, за системата за набиране
и задържане, за военнообразователната система
като елементи на трансформацията. Яснотата и
прецизността на тези визии са гаранция за качес-
твото на нормативната база, предпоставят в перс-
пектива ефективността на системата и ще създа-
дат възможност да се подготвят необходимите ус-
тройствени и други закони, осигуряващи норма-
тивната основа на отбраната и въоръжените сили.
За изминалите три години от изпълнението на
План 2015 българските въоръжени сили придоби-
ха значителен теоретичен и практически опит.
Работата в многонационална среда, прилагането
на съвременни стандарти, практики, техники, про-
цедури, участието в операции неизбежно водят до
необходимостта от промяна в националните докт-
ринални и концептуални документи на въоръже-
ните сили. Много нови принципи се утвърдиха в
работата на армията—съвместност, многонацио-
налност, оперативна съвместимост. Други, като
работа в мрежова среда и делегиране на управлен-
ски/командни правомощия на възможно най-нис-
ките тактически нива, тепърва се утвърждават и
също трябва да намерят своето концептуално и
доктринално отражение. Йерархичният характер
на набора от концептуални и доктринални доку-
менти логично предполага приемането на страте-
гия за национална сигурност като отправна точка
за актуализирането им.
11. Ресурсно осигуряване на отбраната.
В българското общество и сред политическите
среди съществува широк консенсус относно важ-
ността въоръжените сили да бъдат ефективен ин-
струмент на новата българска политика, да бъдат
с висок професионализъм, добре подготвени и
екипирани. Въпреки това комбинация от фактори,
произтичащи от необходимостта страната ни да
ускори икономическото и социалното си развитие,
повишаването на разходите за енергия и стратеги-
чески суровини и необходимостта от придобиване
на високотехнологично оборудване и общо пови-
шаване на разходите за операции на въоръжените
сили, оказват натиск върху бюджета за отбрана.
Основно условие за ефективното изпълнение
на заложените в настоящия план дейности и сле-
дователно за придобиването на необходимите на
въоръжените сили оперативни способности е га-
рантираното в дългосрочна перспектива на разпо-
лагаемия ресурс за отбрана. Тук не става въпрос за
това колко, а за сигурността на получаване на пред-
варително определения размер, защото процесът
на изграждане на оперативните способности не
може да се побере в рамките на една бюджетна
година, а има дългосрочен характер.
С Решение № 706 на Министерския съвет от
2007 г. е определена прогнозната бюджетна рамка
за 2008, 2009 и 2010 г. Съгласно него предвиденият
за отбрана ресурс за 2009 г. е 1,98 на сто от брутния
вътрешен продукт, а за 2010—1,89 на сто. На 8 ноем-
ври 2007 г. Министерският съвет прие Решение № 713
за стартиране на прегледа на План 2015, в което
посочи, че правителството ще продължи да се стре-
ми да заделя 2,6 на сто от брутния вътрешен продукт
за отбрана. Неяснотата по отношение на дългосроч-
ното финансово осигуряване намалява ефективност-
та на разходите, предоставени за отбрана.
Намирането на вътрешен ресурс за придобива-
не на необходимите на въоръжените сили нови
оперативни способности бе една от причините за
създаването на актуализирания План за изграж-
дане на въоръжените сили. Една от основните цели