Държавен вестник, бр. 24, 2017 г., стр. 156

СТР.  156	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  24
РЕШЕНИЕ № 2759
от 7 март 2017 г.
по административно дело № 11858 от 2016 г.
Върховният административен съд на Репуб-
лика България – петчленен състав – II колегия, 
в съдебно заседание на двадесет и шести януари 
две хиляди и седемнадесета година в състав: 
председател: Боян Магдалинчев, членове: Таня 
Вачева, Иван Раденков, Даниела Мавродиева, 
Весела Андонова, при секретар Светла Панева 
и с участието на прокурора Цветко Главеев 
изслуша докладваното от съдията Даниела 
Мавродиева по адм. дело № 11858/2016 г.
Производството е по реда на чл. 208 и сл. от 
Административнопроцесуалния кодекс (АПК).
Образувано е по касационна жалба на ми­
нистъра на здравеопазването, подадена чрез 
процесуалния му представител – юрк. Ни­
нова, срещу Решение № 8552 от 11.07.2016 г., 
постановено по адм.д. № 2383/2016 г. по описа 
на Върховния административен съд – шесто 
отделение, с което е отменена Наредба № 12 
от 30.12.2015 г. за утвърждаване на медицин­
ски стандарт „Спешна медицина“, издадена 
от министъра на здравеопазването (обн., ДВ, 
бр. 4 от 15.01.2016 г., в сила от 15.01.2016 г.), в 
частта глава четвърта – Характеристика на 
структурите за болнична медицинска помощ, 
осъществяващи медицински дейности от об­
хвата на медицинската специалност „Спешна 
медицина“.
В касационната жалба са развити доводи за 
неправилност на решението поради нарушения 
на материалния закон и необоснованост – от­
менителни основания по чл. 209, т. 3 АПК. 
Иска се отмяна на обжалваното решение и 
постановяване на друго решение, с което да 
бъде отхвърлено оспорването.
Претендира се присъждането на юрискон­
султско възнаграждение. Прави се възражение 
за прекомерност на хонорарите, които са заявили 
представителите на ответната страна.
Ответникът – сдружение „Център за защита 
правата в здравеопазването“, чрез пълномощ­
ника си адв. Полина Савова, с отговор на 
касационната жалба и в съдебно заседание 
изразява становище за неоснователност на 
жалбата. Моли същата да бъде оставена без 
уважение и да бъде потвърдено обжалваното 
решение. Претендира присъждане на разноски 
за настоящата инстанция. Представя списък 
по чл. 80 ГПК.
Ответниците – Българската болнична асо­
циация, сдружение „Национално сдружение 
на частните болници“ и Сдружението на об­
щинските болници в България – не ангажират 
становище по жалбата.
Представителят на Върховната администра­
тивна прокуратура дава мотивирано заключение 
за неоснователност на касационната жалба и 
за правилност на обжалваното решение.
Върховният административен съд в насто­
ящия си състав намира, че касационната жалба 
е подадена от надлежна страна – участник в 
първоинстанционното производство, и в срока, 
визиран в чл. 211, ал. 1 АПК, поради което е 
процесуално допустима.
Разгледана по същество съобразно чл. 218 
АПК, касационната жалба е неоснователна.
С обжалваното Решение № 8552 от 11.07.2016 г., 
постановено по адм.д. № 2383/2016 г. по описа 
на Върховния административен съд – шес­
то отделение, е отменена Наредба № 12 от 
30.12.2015 г. за утвърждаване на медицински 
стандарт „Спешна медицина“, издадена от 
министъра на здравеопазването (обн., ДВ, 
бр. 4 от 15.01.2016 г., в сила от 15.01.2016 г.), 
в частта глава четвърта – Характеристика на 
структурите за болнична медицинска помощ, 
осъществяващи медицински дейности от об­
хвата на медицинската специалност „Спешна 
медицина“.
За да постанови този правен резултат, пър­
воинстанционният съдът е приел, че оспорената 
наредба е приета от изрично овластен в закона 
орган съгласно чл. 76, ал. 1 АПК. Същата е 
била издадена по прилагането на Закона за 
лечебните заведения (ЗЛЗ) и в съответствие с 
чл. 12 ЗНА наредбата урежда само материя­
та, за която в закона е предвидено тя да бъде 
издадена. 
Изложил е доводи, че съгласно чл. 26, ал. 1 
ЗНА изработването на проект на нормативен 
акт се извършва при зачитане на принципите 
на необходимост, обоснованост, предвидимост, 
откритост, съгласуваност, субсидиарност, про­
порционалност и стабилност.
Първоинстанционният съд е приел обаче, 
че при издаване на оспорваната наредба са 
допуснати нарушения на чл. 28, ал. 2 ЗНА. 
Цитираната разпоредба урежда изискванията 
за мотиви към подзаконовите администра­
тивни актове, като проектът за нормативен 
акт заедно с мотивите се внася за обсъждане 
и приемане от компетентния орган. В ал. 2 
от същата разпоредба изрично и подробно е 
регламентирано какво следва да бъде съдър­
жанието на мотивите.
Според съда в мотивите към проекта за 
наредба и доклада към него не е посочено:
1. какви финансови и други средства са не­
обходими за прилагането на новата уредба; 
2. очакваните резултати от прилагането на 
наредбата (вкл. финансови) – относно въздейст­
вието на правните норми върху качеството на 
предоставяните медицински и здравни услуги 
и достъпа до тях; и 3. анализ за съответствие 
на наредбата с правото на Европейския съюз. 
В заключение съдът е приел, че липсата на 
надлежна обосновка в мотивите на оспорената 
наредба по смисъла на чл. 28, ал. 2 ЗНА пре­
пятства извършването на съдебния контрол по 
същество на съответствието на подзаконовия