Държавен вестник, бр. 79, 2018 г., стр. 82

СТР.  82	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  79
представя най-често с акселерограма или със 
спектър на реагиране; оценката за устойчи-
востта на масива се извършва по деформа-
ционен критерий въз основа на получената 
функция на преместванията във времето; 
анализът позволява отчитане на комплексни 
фактори и получаване на прецизни решения; 
динамичният анализ се прилага при опасност 
от възникване на висок порен натиск или зна-
чителна деградация на коравината на почвата.
Чл. 181. (1) Изследването за устойчивост на 
естествената земна основа на насип включ-
ва проверки за следните крайни гранични 
състояния:
1. загуба на обща устойчивост при форми-
ране на едностранни или двустранни хлъзга-
телни повърхнини на изтласкване на почвата 
от естествената земна основа встрани от на-
сипа;
2. загуба на обща устойчивост при хлъзга-
не по контактната повърхност между насип и 
естествена земна основа при насип, изграден 
върху наклонен терен;
3. загуба на обща устойчивост при хлъзга-
не по контактна повърхност между два плас- 
та от естествената земна основа при насип, 
изграден върху терен с почвени пластове, за-
лягащи под наклон;
4. формиране на големи пластични зони 
в естествената земна основа под петите на 
откосите на насипа.
(2) Проверките за обща устойчивост по 
т. 1, 2 и 3 на ал. 1 се извършват по методите, 
описани в чл. 180.
(3) За определяне на пластичните зони в 
естествената земна основа по т. 4 на ал. 1 се 
прилагат следните изчислителни методи:
1. метод на φk-линиите, при който наси-
път се замества с трапецовиден разпределен 
товар, напреженията в земната основа се оп-
ределят по аналитични формули по теория-
та на линейнодеформируема среда, а плас-
тичните зони се установяват по критерий на 
Mohr-Coulomb;
2. чрез по-точни числени решения по 
МКЕ на системата насип/естествена земна 
основа с използване на подходящи физични 
(конститутивни) модели за материалите.
(4) При строителство на насип върху ес-
тествена земна основа под нивото на почве-
ните води, в границите на активната зона, 
трябва да се отчете редукцията на якостта 
на срязване на тези почви вследствие на ге-
нерирания порен натиск от теглото на по-
ложените пластове от насипа, определен от 
консолидационен анализ. От проверките за 
устойчивост на естествената земна основа се 
установяват темповете на строителство на 
насипа с цел осигуряване на време за доста-
тъчно разсейване на порния натиск.
(5) При доказано наличие на зони на втеч-
няване в естествената земна основа съгласно 
чл. 182, ал. 3, в изследванията за обща ус-
тойчивост на естествената земна основа, зо-
ните на втечняване се отчитат, като за тях 
якостните параметри на почвата се приемат 
φ = 0,00° и с = 0,00.
(6) В естествената земна основа се допус-
кат пластични зони с дълбочина не по-го-
ляма от 0,05. В, където В е широчината на 
основата на насипа. При необходимост плас-
тичните зони „се затварят“ чрез изграждане 
на контрабанкети.
Чл. 182. (1) Крайните гранични състоя-
ния, които са свързани с хидравличната ус-
тойчивост на насипа и естествената земна 
основа, са следните:
1. суфозионно разрушаване при отводня-
ване на земното тяло;
2. втечняване на водонаситена земна ос-
нова на насип при земетръсно въздействие;
3. разрушаване на насипа, причинено от 
повърхностна ерозия или отмиване.
(2) Проверката за суфозионно разрушава-
не се удовлетворява при изпълнение на нера-
венството:
Id ≤ Icr / γR,I
(22),
където:
Id е действителен хидравличен градиент;
Icr – критичен хидравличен градиент, при 
който настъпва извличане на почвени час-
тици;
γR,I – частен коефициент за критичния хид-
равличен градиент, който се приема със 
стойност от 1,50 до 3,00,
или на неравенството:
vd ≤ vcr / γR,v
(23),
където:
vd е действителната скорост на движение 
на водата в почвата;
vcr – критичната скорост;
γR,v – частен коефициент за критичната 
скорост, който се приема със стойност от 1,50 
до 3,00.
(3) Устойчивостта срещу втечняване е не-
обходимо да се доказва, когато естествената 
земна основа на насипа е изградена от дебе-
ли пластове рохък пясък, със или без съдър-
жание на глинести частици и нивото на поч-
вените води е близо до основата на насипа. 
Устойчивостта срещу втечняване е осигурена 
при удовлетворяване на неравенството: 
τе ≤ τе,l / γR,τ
(24),
където: