Държавен вестник, бр. 48, 2007 г., стр. 34

С Т Р .  34
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  48
представляват нарушения на служебната дис-
циплина, а наказанията са предвидени в чл. 201,
ал. 1, чл. 202 и 204 ППЗМВР (отм.).
3. В приложението на правната норма по
чл. 239, ал. 1, т. 5 ЗМВР (отм.) попадат втората
група нарушения на служебната дисциплина по
чл. 234 ЗМВР (отм.)—тези, с които се нарушава
установеният обществен ред, т. е. нарушенията
на правовия ред или на морала, и могат да бъ-
дат групирани по следния начин:
а) Когато с деянието не са нарушени служеб-
ни задължения, свързани със заеманата длъж-
ност, чийто източник са ЗМВР, издадени въз
основа на него подзаконови нормативни актове
или заповеди на ръководството на МВР или на-
чалниците на служби, но поради нарушение на
морални норми поведението се преценява като
“неморално” или “несъвместимо с морала”. В
зависимост от случая наказанието се квалифи-
цира по чл. 200, ал. 1, т. 4 или по чл. 239, ал. 1,
т. 5 ЗМВР (отм.). В тези фактически състави не
се включват нарушенията на служебни задъл-
жения, регламентирани по посочения по-горе, а
моралната негативна оценка, която се дава от
наказващия орган. Видът на наказанието зависи
от тежестта на извършеното, оценката от наказ-
ващия орган и настъпването на другите посоче-
ни в правната норма обстоятелства.
Примерно полицейският служител е допус-
нал привилегировано отношение или дискри-
минация на базата на пол, раса, език, религия,
образование, политическа принадлежност, про-
изход, етническа принадлежност и т. н., но не е
нарушил конкретни правила за изпълнение на
служебни задължения. Тук попадат и случаите,
когато във връзка с изпълнение на служебните
задължения служителят е проявил нетактич-
ност, грубост или унизително отношение към
задържано лице, жертва или свидетел на про-
изшествие или престъпление. Налице е основа-
ние за наказание по чл. 239, ал. 1, т. 5 ЗМВР
(отм.), ако поведението в конкретния случай се
преценява като несъвместимо с морала и урон-
ващо престижа на службата.
б) Когато с деянието не е нарушен правови-
ят ред, поведението няма връзка със служебни-
те задължения, ако същото е несъвместимо с
морала и уронващо престижа на службата, е на-
лице основание за уволнение по чл. 239, ал. 1,
т. 5 ЗМВР (отм.).
в) Случаите, при които деянието няма връз-
ка със служебните задължения, но представля-
ва нарушение на правовия ред.
 Елемент на фактическия състав на чл. 239,
ал. 1, т. 5 ЗМВР (отм.) не е самото деяние като
нарушение на установения обществен ред,
включително на моралните норми, а негатив-
ната морална оценка, която е дадена от наказ-
ващия орган на извършеното като “несъвмес-
тимо с морала”. И това е така, защото морал-
ните норми за поведение не са конкретизира-
ни, писани норми. Заради разширения обхват
на дисциплинарната отговорност на държав-
ните служители в МВР няма значение дали
деянието представлява и престъпление или ад-
министративно нарушение. За целите на дис-
циплинарното производство е достатъчно, че
с деянието е нарушен установеният обществен
ред в държавата и поведението се оценява като
несъвместимо с морала. Законодателят не е
вменил в задължение на наказващия орган да
дава правна квалификация на поведението на
служителите съобразно цялото действащо за-
конодателство, тъй като ръководните органи
в МВР не са правораздавателни органи. Разби-
ра се, ако за определено деяние има влязла в
сила присъда за умишлено престъпление от общ
характер, ще бъде наложено дисциплинарно
уволнение на основание чл. 239, ал. 1, т. 1 ЗМВР
(отм.). Но по много причини за определено
деяние е възможно нарушителят да не понесе
наказателна отговорност, което не изключва
неговата дисциплинарна отговорност.
 Мястото и времето на извършване на нару-
шението са без значение, защото това не е еле-
мент на фактическия състав. От значение е
какво е нарушението на служебната дисципли-
на и дали деянието има връзка с изпълнение на
служебно задължение.  Шофирането след упот-
реба на алкохол в личното свободно време може
да се прецени като поведение, несъвместимо с
морала, и е основание за дисциплинарна отго-
ворност по чл. 239, ал. 1, т. 5 ЗМВР (отм.), ако
поведението е и уронващо престижа на служба-
та. Обществото ни има изградено ясно отрица-
телно отношение към шофиране на МПС след
употреба на алкохол поради изключителната
степен на обществена опасност на такъв вид
поведение и тежките вредни последици: смърт,
телесни повреди, имуществени вреди. По дела-
та е установено, че министърът на вътрешните
работи всяка година е издавал със заповед заб-
рана за служителите на МВР да шофират след
употреба на алкохол под страх от дисциплинар-
но уволнение по чл. 239, ал. 1, т. 5 ЗМВР (отм.).
Това съответства на обществената нагласа за
дисциплиниране на шофьорите с цел същите да
бъдат мотивирани към отговорно поведение.
Обществото реагира особено чувствително,
когато нарушителите са служители с полицей-
ски правомощия. Задача на МВР по чл. 6 ЗМВР
(отм.) е защита на обществения ред, правата и
свободите на гражданите, опазването на тех-
ния живот, здраве и имущество. В същото вре-
ме опазването на човешкия живот и здраве е
висш морален принцип и представлява ясен
критерий при даване на морална оценка за кон-
кретно човешко поведение. Шофиране след
употреба на алкохол сочи за липсата на чувство
за дълг, отговорност и съвест от страна на хора,
чийто професионален дълг изисква да служат
на обществото.
Други случаи, за които е приложима норма-
та по чл. 239, ал. 1, т. 5 ЗМВР (отм.), са неприс-
тойно, хулиганско поведение на публични мес-
та, укривателство или отнемане на вещи без