Държавен вестник, бр. 65, 2014 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  65
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 13
от 31 юли 2014 г.
по конституционно дело № 1 от 2014 г.
Конституционният съд в състав: Димитър 
Токушев – председател, и членове: Благовест 
Пунев, Пламен Киров, Цанка Цанкова, Румен 
Ненков, Кети Маркова, Георги Ангелов, Борис 
Велчев, Анастас Анастасов, Гроздан Илиев, при 
участието на секретар-протоколиста Милена 
Петрова разгледа в закрито заседание на 31 юли 
2014 г. конституционно дело № 1 от 2014 г., 
докладвано от съдията Димитър Токушев.
Делото е образувано на 14 януари 2014 г. по 
искане на президента на Република България. 
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 във връз­
ка с чл. 150, ал. 1 от Конституцията. Искането 
е да се установи противоконституционността 
на § 6, т. 2 и 3 от заключителните разпоредби 
на Закона за държавния бюджет на Република 
България за 2014 г. (ЗДБ – 2014 г. – ДВ, бр. 109 
от 2013 г.), с които се създават чл. 35а, ал. 1, 
2 и 3, чл. 35б, ал. 1, 2, 3 и 4, чл. 35в, ал. 1, 2 и 
3 и чл. 73, ал. 1, 2, 3 и 4 от Закона за енерги­
ята от възобновяеми източници (ЗЕВИ – ДВ, 
бр. 35 от 2011 г.; посл. изм. и доп., бр. 109 от 
2013 г.). Новосъздадените разпоредби на Закона 
за енергията от възобновяеми източници имат 
следното съдържание:
„Чл. 35а. (1) За производството на електри­
ческа енергия от вятърна и слънчева енергия 
се събира такса.
(2) Размерът на таксата по ал. 1 се определя 
по следната формула:
ТПЕЕ = ПЦ х КИЕЕ х 20 %,
където:
ТПЕЕ е таксата за производство на елек­
трическа енергия;
ПЦ – преференциалната цена по чл. 31, ал. 1 
без данъка върху добавената стойност;
КИЕЕ – количеството изкупена електри­
ческа енергия от обществения доставчик и от 
крайните снабдители по чл. 31, ал. 5.
(3) Производителите на електрическа енергия 
от вятърна и слънчева енергия са задължени 
за таксата по ал. 1.
Чл. 35б. (1) Таксата по чл. 35а се удържа и 
внася от обществения доставчик, съответно от 
крайния снабдител.
(2) Лицата, задължени да удържат и внасят 
таксата по този раздел, подават тримесечна 
справка по образец, утвърден от ДКЕВР за 
дължимата такса за съответния период.
(3) Справката по ал. 2 се подава в ДКЕВР 
в срок до 15-о число на месеца, следващ три­
месечието, за което се отнася.
(4) Дължимата такса се внася в държавния 
бюджет в срока на подаване на справката по 
ал. 3.
Чл. 35в. (1) За невнесената в срок такса по 
чл. 35а се начислява и дължи лихва в размер 
на законната лихва съгласно Закона за лихвите 
върху данъци, такси и други подобни държавни 
вземания.
(2) Таксата по чл. 35а не подлежи на въз­
становяване.
(3) Просрочената такса по чл. 35а подлежи 
на принудително изпълнение от публичен из­
пълнител по реда на Данъчно-осигурителния 
процесуален кодекс. Актът за установяване на 
вземането се издава от председателя на ДКЕВР.“
„Чл. 73. (1) На лице, задължено да удържи 
и внесе таксата по чл. 35а, което не подаде 
справката по чл. 35б, ал. 2, не я подаде в срок, 
не посочи или посочи неверни данни или обсто­
ятелства, водещи до определяне на дължимата 
такса в по-малък размер, се налага имуществена 
санкция в размер от 5000 до 10 000 лв.
(2) При повторно нарушение по ал. 1 раз­
мерът на имуществената санкция е от 7000 до 
15 000 лв.
(3) Актовете за установяване на нарушенията 
се съставят от длъжностни лица, определени 
със заповед на председателя на ДКЕВР, а 
наказателните постановления се издават от 
председателя на ДКЕВР или от оправомощено 
от него длъжностно лице.
(4) Установяването на нарушенията, издава­
нето, обжалването и изпълнението на наказа­
телните постановления се извършват по реда 
на Закона за административните нарушения и 
наказания.“ 
В искането до Конституционния съд се 
твърди, че разпоредбите, създадени с § 6, т. 2 
и 3 от заключителните разпоредби на Закона 
за държавния бюджет – 2014 г., противоречат 
на чл. 19, ал. 2 и 3 от Конституцията, защото 
с тях се създават „различни правни условия 
за стопанска дейност и неравно се третират 
субекти – граждани и юридически лица, които 
осъществяват еднаква или сходна дейност или са 
от една и съща категория“. Освен това новосъз­
дадените правни норми предвиждат събирането 
на такса за производство на електричество от 
вятърна и слънчева енергия, без да се предос­
тавя каквато и да е услуга от държавен или 
общински орган, свързана с производството на 
електрическа енергия, а това противоречи на 
чл. 60, ал. 1 от Конституцията. Вносителят на 
искането счита, че се нарушава и чл. 4, ал. 1 от 
Основния закон, който определя Република Бъл­
гария като правова държава, която се управлява 
според Конституцията и законите на страната. 
Народното събрание е обвързано от принципа 
на правовата държава при осъществяване на 
законодателната власт. Новосъздадените с § 2 
и § 3 текстове от заключителните разпоредби 
на Закона за държавния бюджет на Република 
България за 2014 г. са „приети в несъответствие 
с принципите за стабилност и обоснованост, 
прозрачност и съгласуваност“.