Държавен вестник, бр. 17, 2026 г., стр. 52

СТР.  52	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  17
ВЪРХОВЕН 
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 1947
от 26 февруари 2025 г.
по административно дело № 6615 от 2024 г.
Върховният административен съд на Ре­
публика България – четвърто отделение, в 
съдебно заседание на двадесет и седми януари 
две хиляди двадесет и пета година в състав: 
председател: Татяна Хинова, членове: Тодор 
Петков, Красимир Кънчев, при секретар Ра­
диана Андреева и с участието на прокурора 
Нели Христозова изслуша докладваното от 
съдията Красимир Кънчев по администра­
тивно дело № 6615/2024 г.
Производството е по реда на чл. 185 и 
следващите от Административнопроцесуалния 
кодекс (АПК).
Образувано е по жалба на А. П. С. с адрес 
в гр. Варна. Жалбата е срещу чл. 82, ал. 4 
от Правилника за прилагане на Закона за 
изпълнение на наказанията и задържането 
под стража (ППЗИНЗС) (Правилника) – обн., 
ДВ, бр. 9 от 2.02.2010 г., в сила от 1.02.2010 г.; 
доп., бр. 14 от 10.02.2017 г. Твърди се, че оспо­
рената разпоредба от ППЗИНЗС е нищожна 
и незаконосъобразна поради противоречие с 
материалноправни разпоредби на норматив­
ни актове от по-висок ранг – отменително 
основание по чл. 146, т. 4 АПК. Претендира 
се отмяната є.
Ответникът – министърът на правосъ­
дието, чрез процесуалния си представител 
юриск. Л. Николова, с писмен отговор на 
жалбата, молба от 1.08.2024 г., становище от 
18.11.2024 г. и представени писмени бележки 
изразява становище за неоснователност на 
жалбата. Моли същата да бъде отхвърлена.
Представителят на Върховната касационна 
прокуратура в съдебно заседание и с пред­
2020 г., бр. 5, 36 и 62 от 2022 г., бр. 74 от 
2023 г. и бр. 49 от 2025 г.) и Постановление 
№ 228 на Министерския съвет от 1997 г. за 
приемане на граждани на Република Северна 
Македония за студенти в държавните висши 
училища на Република България (обн., ДВ, 
бр. 42 от 1997 г.; изм., бр. 72 от 1999 г., бр. 101 
от 2002 г., бр. 79 от 2009 г., бр. 62 от 2013 г., 
бр. 5 от 2022 г. и бр. 74 от 2023 г.); задържа­
ните под стража или лишените от свобода;“.
Заключителна разпоредба
§ 7. Наредбата влиза в сила от 1 януари 
2026 г.
Министър: 
Теменужка Петкова
786
ставено подробно писмено становище дава 
заключение за неоснователност на подадената 
жалба. Предлага жалбата да бъде оставена 
без уважение.
Върховният административен съд, състав на 
четвърто отделение, като обсъди събраните по 
делото доказателства и доводите на страните, 
намира за установено следното:
По допустимостта на оспорването:
Според чл. 125, ал. 2 от Конституцията на 
Република България Върховният администра­
тивен съд се произнася по спорове за закон­
ността на актовете на Министерския съвет 
и на министрите, както и на други актове, 
посочени в закона. Тези административни 
актове имат нормативен характер – съдържат 
административноправни норми, отнасят се за 
неопределен и неограничен брой адресати и 
имат многократно правно действие. Съгласно 
чл. 187, ал. 1 АПК подзаконовите нормативни 
актове могат да бъдат оспорени без ограни­
чение във времето, а разпоредбата на чл. 186, 
ал. 1 АПК предоставя правото на оспорване 
на гражданите, организациите и органите, 
чиито права, свободи и законни интереси са 
засегнати или могат да бъдат засегнати от 
акта или за които той поражда задължения.
В случая оспорената от А. П. С. разпоредба 
от ППЗИНЗС касае възможността лишените 
от свобода граждани да получават колетни 
пратки. Жалбоподателят А. П. С. е лишен от 
свобода, като се намира в Затвора – [населено 
място]. Същият е навел с жалбата твърдения, че 
на 16.09.2022 г. е подал заявление с вх. № 4902 
да му се разреши да получи колетна пратка, 
получаването на която му е било отказано. 
По делото са представени молба вх. № 4902 
от 16.09.2022 г. от оспорващия (л. 468 от де­
лото), с която е поискано единствено да бъде 
даден входящ номер на заявление, както и 
докладна записка от 22.11.2024 г. (л. 483 – 484 
от делото), от която се установява, че А. П. С. 
не е получавал колетна пратка през 2022 г. 
Посочените доказателства не установяват 
на оспорващия да е отказано получаване 
на колетна пратка. Независимо от това, тъй 
като нормата на чл. 186, ал. 1 АПК предос­
тавя право на оспорване и на лица, които 
могат да бъдат засегнати от подзаконовия 
нормативен акт, то с оглед качеството на 
оспорващия на лишен от свобода гражданин 
и възможността същият да получава колетни 
пратки, което е ограничено с оспорваната 
разпоредба за лишените от свобода, които 
не са чужди граждани, то на А. П. С. следва 
да се признае правен интерес от оспорване 
на разпоредбата на чл. 82, ал. 4 ППЗИНЗС. 
Затова оспорването е допустимо и подлежи 
на разглеждане по същество.