Държавен вестник, бр. 83, 2009 г., стр. 29

БРОЙ  83	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  29  
д) отказът на пациента от диализно лечение се 
документира с подпис на пациента и лекуващия 
лекар или с подпис на свидетел, ако пациентът 
откаже да подпише отказа;
е) при отказ и последващо съгласие на паци­
ента диализният екип може да започне диализно 
лечение, след като получи неговото писмено 
информирано съгласие;
ж) съгласието за спиране на диализното лече­
ние се дава от пациента след подробни разясне­
ния от лекуващия екип на последиците от това 
решение; желанието на пациента за спиране на 
диализното лечение се дава в писмена форма;
з) при недееспособни пациенти писменото 
информирано съгласие за провеждане, за отказ 
или за спиране на диализно лечение се дава от 
техните законни представители или попечители;
и) отказът на пациента за започване на диа­
лизно лечение, както и желанието му за спиране 
на диализното лечение не е основание да му бъде 
отказано консервативно лечение;
й) диализната структура води статистика за 
пациентите, отказали диализно лечение, както и 
за тези, дали съгласие за спиране на лечението;
к) задължението на лекаря за информиране 
на пациента включва: запознаване с клиничното 
му състояние; спецификата на предстоящото 
лечение; риска и ползата от необходимите диаг­
ностични и лечебни процедури и манипулации.
4. Хемодиализа при деца:
a) хемодиализно лечение на деца се извършва 
от лекар с призната специалност „детски боле­
сти“ с подходяща за дейността професионална 
квалификация;
б) провежда се при наличие на информирано 
съгласие, подписано от родител или настойник;
в) показателите за ефективност на лечението, 
установени за възрастни, се считат за минимално 
изискуеми при лечението на деца.
5. Перитонеална диализа:
5.1. Екипировка и диализни разтвори:
а) диализна структура, предлагаща перито­
неална диализа, трябва да има възможност за:
– провеждане на лечение както с постоянна 
амбулаторна перитонеална диализа, така и с 
други форми на перитонеална диализа;
– прехвърляне на хемодиализа при нужда; 
– включване на подходящите пациенти в 
листа на чакащите бъбречна трансплантация; 
б) използваните медицински изделия и лекар­
ствени продукти е необходимо да са произведени 
съгласно изискванията на GMP, да притежават 
СЕ марка, да отговарят на изискванията на 
нормативната уредба;
в) при част от пациентите по показания следва 
да се прилагат специални разтвори, съдържащи 
глюкозни полимери, бикарбонатен буфер, ами­
нокиселини;
г) необходимо е да бъде създадена възмож­
ност за лечение с автоматизирана перитонеална 
диализа при наличие на клинични и социални 
индикации.
5.2. Тестуване на функцията на перитонеалната 
мембрана и ефективността на перитонеалната 
диализа: 
а) перитонеалният еквилибрационен тест 
(РЕТ) се провежда през първите 4 – 8 седмици 
на лечението при наличие на клинични индика­
ции или при смяна на метода от продължителна 
амбулаторна перитонеална диализа (CAPD) на 
апаратна перитонеална диализа (APD);
б) общият седмичен креатининов клирънс 
(диализа плюс остатъчна бъбречна функция) 
трябва да е в следните стойности: над 50 l (сед­
мица) 1,73 m2 и/или Kt/V за урея за една седмица 
трябва да е над 1,7 при измерване 8 седмици 
след началото на лечението; горните стойности 
се приемат за минимални при пациентите с ви­
сока транспортна функция и при тези на APD;
в) двата метода за определяне на ефектив­
ността са равностойни;
г) при болни с ниска транспортна функция 
е необходимо да се отчита обстоятелството, че 
достигането на желания общ седмичен креати­
нинов клирънс е затруднено;
д) изследването за ефективност е необходимо 
да се провежда всеки път при наличие на кли­
нични индикации;
е) необходимо е внимателно да се следи вод­
ният баланс, специално при болни в анурия; 
при невъзможност да се осигури адекватност на 
диализата може да се използват разтвори с глю­
козни полимери през деня в комбинация с APD.
5.3. Риск от инфекциозни усложнения: чес­
тотата на инфекциозните усложнения при пе­
ритонеална диализа да не надвишава следните 
показатели:
а) честотата на диализния перитонит трябва 
да бъде по-малка от 1 епизод на 18 месеца за 
пациент; 
б) при по-голяма честота се прави клиничен 
анализ, като причината се вписва в документа­
цията на пациента;
в) честотата на излекуване при първи епизод 
на перитонит трябва да е над 80% (без отстра­
няване на перитонеалния катетър).
5.4. Показателите за ефективност на лечението, 
установени за възрастни, се считат за минимално 
изискуеми при лечението на деца.
Всички деца, лекувани с перитонеална диали­
за, трябва да се наблюдават в диализна структура, 
специализирана в лечението на деца.
6. Биохимични параметри и хранене в диа­
лизата:
6.1. Вземане на кръвната проба:
а) при болни на хемодиализа кръвната проба 
се взема в средата на седмицата (след първия 
къс интервал);
б) посочените по-долу стойности на албумин, 
бикарбонати, фосфати, калций и калий се отнасят 
за преддиализна проба при болни на хемодиализа:
– серумен албумин – над 35 g/L; 
– серумен бикарбонат – между 20 и 26 mmol/L 
при болни на хемодиализа и между 25 и 29 mmol/L 
при болни на CAPD; преддиализната ацидоза се 
коригира чрез приложение на алкалий между 
диализите;