Държавен вестник, бр. 110, 2004 г., стр. 2

С Т Р .  2
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  110
ОФИЦИАЛЕН РАЗДЕЛ
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
УКАЗ № 364
На основание чл. 98, т. 4 от Конституцията
на Република България
П О С Т А Н О В Я В А М :
Да се обнародва в “Държавен вестник” За-
конът за медиацията, приет от ХХХIX Народ-
но събрание на 2 декември 2004 г.
Издаден в София на 11 декември 2004 г.
Президент на републиката: Георги Първанов
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието: Антон Станков
ЗАКОН
за медиацията
Г л а в а  п ъ р в а
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Приложно поле
Чл. 1. Този закон урежда отношенията, свър-
зани с медиацията като алтернативен способ за
разрешаване на правни и неправни спорове.
Понятие за медиация
Чл. 2. Медиацията е доброволна и повери-
телна процедура за извънсъдебно разрешаване
на спорове, при която трето лице—медиатор,
подпомага  спорещите страни да постигнат спо-
разумение.
Предмет на медиацията
Чл. 3. (1) Предмет на медиация могат да
бъдат граждански, търговски, трудови, семей-
ни и административни спорове, свързани с пра-
ва на потребители, и други спорове между фи-
зически и/или юридически лица.
(2) Медиация се провежда и в случаите, пред-
видени в Наказателно-процесуалния кодекс.
(3) Медиация не се провежда, ако закон или
друг нормативен акт предвижда друг ред за
сключване на споразумение.
Организация на медиацията
Чл. 4. Медиацията се осъществява от физи-
чески лица. Тези лица могат да се сдружават с
цел осъществяване на дейността. Лица, осъщес-
твяващи функции по правораздаване в систе-
мата на съдебната власт, не могат да извърш-
ват дейност по медиация.
Г л а в а  в т о р а
ПРИНЦИПИ НА МЕДИАЦИЯТА
Доброволност и равнопоставеност
Чл. 5. Страните имат равни възможности за
участие в процедурата по медиация. Те участ-
ват в процедурата по своя воля и могат по всяко
време да се оттеглят.
Неутралност и безпристрастност
Чл. 6. (1) Медиаторът не проявява пристрас-
тие и не налага решение по спора.
(2) В процедурата по медиация всички
въпроси се уреждат по взаимно съгласие на
страните.
Поверителност
Чл. 7. Разискванията във връзка със спора
са поверителни. Участниците в процедурата
по медиация са длъжни да пазят в тайна всич-
ки обстоятелства, факти и документи, които
са им станали известни в хода на процедурата.
Г л а в а  т р е т а
ПРАВНО ПОЛОЖЕНИЕ НА МЕДИАТОРА
Общи изисквания
Чл. 8. Медиатор може да бъде само дееспо-
собно лице, което не е осъждано за престъпле-
ния от общ характер и е вписано в Единния
регистър на медиаторите към министъра на
правосъдието.
Правила за поведение на медиатора
Чл. 9. (1) Медиаторът осъществява дейност-
та си добросъвестно при спазване на закона,
добрите нрави и процедурните и етичните пра-
вила за поведение на медиатора.
(2) Медиаторът приема да води процедурата
само ако може да гарантира своята независи-
мост, безпристрастност и неутралност.
Задължения и отговорност на медиатора
Чл. 10. (1) Медиаторът не може да дава прав-
ни съвети.
(2) По време на процедурата медиаторът е
длъжен да се съобразява с мнението на всяка от
страните по спора.
(3) Медиаторът се оттегля от процедурата
при възникване на обстоятелства, които биха
породили съмнение в неговата независимост,
безпристрастност и неутралност.
(4) Медиаторът не може да съобщава на
другите участници в процедурата обстоятелст-
ва, които се отнасят само до една от страните
по спора, без нейното съгласие.
(5) Медиаторът не отговаря, ако страните не
постигнат споразумение.
(6) Медиаторът не отговаря за неизпълне-
ние на споразумението.
Г л а в а  ч е т в ъ р т а
ПРОЦЕДУРА ПО МЕДИАЦИЯ
Откриване на процедурата
Чл. 11. (1) Процедурата по медиация започ-
ва по инициатива на страните по спора, като
всяка от тях може да направи предложение за
разрешаване на спора чрез медиация.
(2) Предложение за разрешаване на спора
чрез медиация може да направи и съдът или
друг компетентен орган, пред който спорът е
отнесен за решаване.