Държавен вестник, бр. 88, 2005 г., стр. 14

С Т Р .  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  88
УКАЗ № 337
На основание чл. 98, т. 4 от Конституцията
на Република България
П О С Т А Н О В Я В А М :
Да се обнародва в “Държавен вестник” Зако-
нът за националната стандартизация, приет от
ХL Народно събрание на 20 октомври 2005 г.
Издаден в София на 28 октомври 2005 г.
Президент на републиката: Георги Първанов
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието: Георги Петканов
ЗАКОН
за националната стандартизация
Г л а в а  п ъ р в а
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Чл. 1. (1) Този закон урежда осъществяване-
то на дейността по националната стандартиза-
ция и реда за създаването, устройството и дей-
ността на Българския институт за стандартиза-
ция, наричан по-нататък “БИС”.
(2) Този закон не се прилага за стандарти,
разработвани и одобрявани в предприятия, ве-
домства и отраслови организации.
Чл. 2. Този закон определя взаимодействие-
то на органите на изпълнителната власт и БИС
във връзка с процедурата за обявяване в областта
на стандартите за премахване на техническите
пречки пред търговията.
Чл. 3.  Дейността по националната стандар-
тизация включва:
1. разработването на български стандарти
на национално ниво, приемането, одобряване-
то, публикуването, издаването и разпространя-
ването им;
2. участие в разработването и гласуването
на стандарти на европейско и международно
ниво, въвеждането им като български стан-
дарти, тяхното публикуване, издаване и раз-
пространяване.
Чл. 4. (1) Българските стандарти се иденти-
фицират с буквено и цифрово означение. Букве-
ното означение се състои от буквите БДС или
комбинация от буквите БДС и други буквени
означения в случаите на въвеждане на европейс-
ки или международни стандарти. Цифровото
означение се състои от номера на стандарта и
годината на одобряване или въвеждане.
(2) Означенията по ал. 1 не могат да се из-
ползват за други стандарти освен за  българ-
ските.
(3) Наличието на сертификатна марка за
съответствие върху опаковката и/или етикета
на продукта удостоверява съответствието му с
българските стандарти.
(4) Наличието само на означенията по ал. 1,
без сертификатната марка по ал. 3, не е доказа-
телство за съответствие на продукта със стан-
дарта.
Чл. 5. (1) Българските стандарти се прила-
гат доброволно.
(2) В нормативен акт, който съдържа техни-
чески изисквания, могат да се правят препра-
щания към български стандарти и/или части от
български стандарти, само когато с норматив-
ния акт се въвежда европейско право.
(3) Органите на изпълнителната власт, кои-
то разработват нормативни актове, в които има
препращане към български стандарти и/или
части от тях, разработени на национално ниво,
съгласуват проектите на нормативните акто-
ве с БИС.
(4) Българският институт за стандартизация
извършва обявяване на стандартите по ал. 3 в
съответствие с чл. 35—38.
(5) Нормативен акт може да препраща към
български  стандарти, които въвеждат европейс-
ки или международни стандарти, само когато
са въведени и издадени в превод на български
език и при спазване изискванията на чл. 57.
Г л а в а  в т о р а
УСТРОЙСТВО И УПРАВЛЕНИЕ НА БЪЛ-
ГАРСКИЯ ИНСТИТУТ ЗА СТАНДАРТИ-
ЗАЦИЯ
Чл. 6. (1) Българският институт за стандар-
тизация е националният орган за стандартиза-
ция в Република България.
(2) Българският институт за стандартизация
е юридическо лице със седалище София.
(3) Българският институт за стандартизация
не разпределя печалба.
Чл. 7. (1) Българският институт за стандар-
тизация осъществява своята дейност въз осно-
ва на законите, устава и правила за работа по
националната стандартизация.
(2) Уставът на БИС урежда неговото уст-
ройство и управление, условията за възникване
и прекратяване на членството, правата и задъл-
женията на членовете, както и други въпроси,
свързани с предмета на дейност на БИС.
(3) Уставът на БИС се обнародва в “Държа-
вен вестник”.
Чл. 8. Членове на БИС могат да бъдат лица,
които желаят да подкрепят дейността по наци-
оналната стандартизация и са съгласни да спаз-
ват устава на БИС, от следните групи:
1. сдружения на  работодатели, браншови
камари, производители и търговци;
2. министерства, агенции, комисии и адми-
нистративни структури на изпълнителната
власт, създадени със закон или постановление
на Министерския съвет;
3. научни организации,  институти и висши
училища;
4. лица за оценяване на съответствието, ор-
гани за контрол, органи за сертификация, лабо-
ратории за изпитване и/или калибриране;
5. сдружения на застрахователите, сдруже-
ния на потребителите, професионални органи-
зации и съюзи.