Държавен вестник, бр. 30, 2021 г., стр. 11

БРОЙ  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
4.1. Макар и с посочените недостатъци, 
искането поставя ясно разпознаваем въпрос: 
за засягане на основно конституционно право 
и то в неговата същина (ядро). Поради това 
съдът можеше да допусне искането като отна­
сящо се до съществено засягане (изразяващо 
се не просто в накърняване, а в нарушаване 
в степен на препятстване) на упражняване­
то на правото на адвокатска защита (чл. 30, 
ал. 4) и на правото на конфиденциалност на 
отношенията с неговия защитник (чл. 30, 
ал. 5) и поради това накърняване на смисъла 
на конституционно предвидената функция на 
адвокатурата (чл. 134), с което и на правото 
на съдебна защита (чл. 56 и като елемент от 
правовата държава, чл. 4, ал. 1 КРБ).
4.2. В искането ясно е посочено, че нало­
жените с атакуваните разпоредби на Закона 
за мерките срещу изпирането на пари задъл­
жения адвокатите се поставят в невъзможност 
да изпълняват пълноценно своята функция 
на защитници – което лишава гражданите от 
ефективно осъществяване на конституционно­
то им право на адвокатска защита. Ключово 
е изречението на стр. 17 от искането: „поста­
вянето на такива бариери пред гражданите да 
ползват компетентна помощ от адвокат има 
„смразяващ ефект“ над правото на защита“!
4.3. Закрепеното в чл. 30, ал. 5 КРБ право 
на конфиденциалност на отношенията между 
гражданина и неговия адвокат несъмнено е 
засегнато от атакуваните разпоредби на ЗМИП. 
Дали е нарушено, е въпрос на преценка по съ­
щество. За преценката по допустимост според 
мен бе напълно достатъчно да се установи, 
че правото на защита включва презумпция 
за доверие, която атакуваните разпоредби 
може би заменят с презумпция за недоверие. 
Ако правна норма изисква от адвоката да „се 
съмнява, проверява, събира информация и 
документи“, тя очевидно засяга доверителните 
отношения, които са в основата на правото 
на адвокатска защита. Нали затова гражда­
нинът и неговият адвокат се определят като 
„доверител“ и „довереник“? Как да му се 
довериш, ако той ще ти прави „комплексна 
проверка“?… Как да потърсиш правен съвет от 
адвокат – дори само за да прецениш дали да 
използваш адвокатска защита – ако адвокатът 
ще е длъжен да допринесе за преследването ти? 
Нали затова адвокатурата е конституционно 
предвидена и то като свободна и независи­
ма – за да може адвокатът непрепятствано да 
изпълни функцията си на довереник именно 
при упражняването от гражданите на техни 
основни конституционни права. 
4.4. Поради това смятам, че искането 
трябваше да бъде допуснато за разглеждане 
по същество, което би позволило реална 
преценка не дали са нарушени права на 
гражданите – адвокати, а дали е нарушено 
основното право на гражданите, търсещи 
съдействие от адвокат.
Ако в нашата правна система беше предви­
дено пряко сезиране на КС, всеки гражданин 
щеше да може да атакува законови норми, 
които препятстват правото му на защита, като 
налагат определени задължения на неговия 
защитник, чиято функция се основава на 
доверието и затова конфиденциалността на 
общуването с него е конституционно обявена 
за неприкосновена. 
5. Искането се отнася до проблем, попадащ 
в обхвата на правото на ЕС, което предполага 
по-задълбочено вникване в неговия предмет.
5.1. Атакуваните законови норми се опре­
делят (от вносителя на проекта в Народното 
събрание) като мерки по транспониране на 
съюзна директива. Ако те коректно транс­
понират директивата, но противоречат на 
Конституцията, КС би преценил дали може да 
направи съобразено с правото на ЕС тълкуване 
на Конституцията, или дали е налице някое 
от основанията релевантните разпоредби на 
директивата да бъдат оставени неприложени 
(като акт ultra vires или като противореча­
щи на националната конституционна иден­
тичност). Обратно, ако законовите норми 
не представляват норми по транспониране 
(защото директивата не изисква приемането 
на такива норми) или представляват лошо 
транспониране (постигат резултат, различен 
от целения с директивата – както се твърди 
в искането), това не ги прави автоматично 
противоконституционни. Както и ако тези 
норми противоречат на самата директива 
(или друга норма от правото на ЕС5). Кон­
ституционният съд не може да преценява 
съответствието на законови норми с норми от 
правото на ЕС6, още по-малко да разглежда 
евентуално противоречие като противоречие 
с Конституцията само на това основание. Но 
ако се установи и противоконституционност, 
тяхното обезсилване с произнасяне на КС не 
би поставило никакъв проблем за съответствие 
с правото на ЕС.
5.2. Уредената с директивата материя е 
особено чувствителна поради възможно за­
сягане на основни права. Затова неслучайно 
директивата (в мотивите, но и в разпоредбите, 
както и в предходните директиви) съдържа 
редица уговорки и препратка именно към 
правото на съдебна защита и справедлив 
съдебен процес.
В заключение смятам, че Конституционни­
ят съд неоснователно отклони искане за произ­
насяне по въпрос относно реално съществуващ 
5 Затова и твърдяното противоречие между 
атакуваните законови норми и Хартата на ос­
новните права на ЕС е напълно ирелевантно.
6 „Преценката за съответствие на закон с пра­
вото на ЕС не е в компетентността на Консти­
туционния съд“ (Решение № 8 от 30 юни 2020 г. 
по к. д. № 14/2019).