Държавен вестник, бр. 37, 2025 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  37
на конституционното изискване промяната 
да се извършва по изключение и при дока­
зана нужда, като изключва провеждането на 
производство пред Комисията по земеделие. 
Сочи се, че липсва легитимна цел, която да 
оправдава прилагането на еднакъв режим за 
изграждане на обекти за производство на въз­
обновяема енергия и за такива от национално 
или от първостепенно общинско значение. В 
становището се поддържа, че разпоредбата 
е непропорционална и не оправдава значим 
обществен интерес, независимо от приори­
тизирането на производството на енергия 
от възобновяеми източници в екологичната 
политика в Европейския съюз. Обосновава 
се извод, че въвеждането на нормативни 
облекчения във връзка с насърчаването на 
производството на възобновяема енергия не 
следва да става за сметка на земеделските 
земи, които са ограничен и невъзстановим 
ресурс. По отношение на чл. 2, ал. 4 ЗОЗЗ в 
оспорената от вносителя част се посочва, че 
като се въвежда единствено легална дефи­
ниция за понятието „агрофотоволтаици“ и 
се предвижда условията и редът за тяхното 
изграждане да се определят в наредба, не 
се осигуряват необходимите гаранции, че 
няма да се стигне до фактическа промяна 
на предназначението на земеделските земи 
за неземеделски нужди.
Според Българската асоциация на собстве­
ниците на земеделски земи оспорените разпо­
редби предоставят привилегии за определен 
кръг лица и дейности, с което се отива отвъд 
необходимото за постигането на други цели от 
обществен интерес, какъвто е преходът към 
нисковъглеродна икономика. Конкретно по 
отношение на чл. 23, ал. 3 ЗОЗЗ се посочва, че 
земеделските земи от пета и шеста категория 
представляват близо половината от земите със 
земеделско предназначение – обстоятелство, 
което не е било предмет на оценка от зако­
нодателния орган, поради което разпоредбата 
противоречи на чл. 21, ал. 2 от Конституцията.
Националната асоциация на зърнопроизво­
дителите и Сдружение „Обединени земеделски 
производители“ също обосновават извод, че с 
оспорените разпоредби се създава преференци­
ално третиране на инвестициите в производ­
ство на енергия от възобновяеми източници в 
противоречие с чл. 15 и 21 от Конституцията. 
В становищата се посочва, че терминът „аг­
рофотоволтаици“ описва конфигурация между 
фотоволтаични системи и земеделски култури, 
която не би могла да съществува на практика, 
тъй като отнемането на слънчевата светлина 
прави невъзможно използването на земята за 
земеделски нужди. Поради това в становищата 
е направен извод, че се стига до фактическа 
отмяна на процедурата за опазване на земе­
делските земи, без да се извършва проверка 
дали са налице основанията за допускане на 
тяхното използване за неземеделски нужди. 
На второ място се посочва, че с прилагането 
само за земеделски цели. Поддържа се също, 
че строителството на агрофотоволтаици при 
условия и по ред, определени в наредба, 
нарушава изискването законът да определя 
условията и реда за преценка за наличие на 
доказана нужда при промяна на предназна­
чението на земеделската земя, процедурата, 
компетентния орган, извършващ преценката, 
акта, с който се произнася, както и защитата 
срещу него. Застъпва се, че Конституцията 
не предоставя възможност законодателят да 
предостави уредбата на тази материя в под­
законов нормативен акт.
По отношение на чл. 17а, ал. 3 ЗОЗЗ, ос­
порен в частта „на обекти за производство 
на енергия от възобновяеми източници“, 
Върховният административен съд приема, че 
непровеждането на процедура за утвърждаване 
на площадка или трасе за проектиране, от 
една страна, освобождава от задължението 
за извършване на преценка на продуктив­
ните качества на земята, а от друга, поста­
вя инвеститорите на агрофотоволтаици в 
по-благоприятни условия от останалите лица 
в производството по промяна на предназна­
чението на земеделската земя в нарушение 
на чл. 6, ал. 2, изр. второ от Конституцията.
В представеното след изменението на чл. 23, 
ал. 3 ЗОЗЗ и отмяната на оспорената част на 
чл. 24, ал. 7 ЗОЗЗ становище на Върховния 
административен съд са изложени аргументи 
за допустимост и основателност на искането и 
по отношение на тези разпоредби. Обосновава 
се извод, че необходимостта от произнасяне 
на Конституционния съд е свързана с огра­
ничаването на неблагоприятното въздействие 
на противоконституционните закони върху 
правната сфера на гражданите и юридичес­
ките лица. Аргумент за допустимост на ис­
кането се извежда от практиката на Съда на 
Европейския съюз, като се посочва, че при 
отмяна на оспорена разпоредба на правния 
субект следва да се предостави възможност 
да обоснове своя интерес от продължаване 
на производството и този интерес трябва да 
бъде взет предвид. В становището се излагат 
аргументи и за основателност на искането по 
отношение на посочените разпоредби, като се 
твърди, че законодателят не осигурява изис­
куемата от Конституцията особена закрила 
на земеделската земя, а създава облекчения 
за инвеститорите и насърчава използването 
є за неземеделски нужди.
Според Висшия адвокатски съвет разши­
ряването на обхвата на чл. 23, ал. 3 ЗОЗЗ по 
отношение на земеделските земи от пета и 
шеста категория е извършено без обоснована 
необходимост и не преследва легитимна цел. 
В становището се посочва също, че реали­
зирането на промяната на предназначението 
на земеделската земя с влизането в сила на 
подробния устройствен план, който предвижда 
изграждане на обекти за производство на енер­
гия от възобновяеми източници, противоречи