Държавен вестник, бр. 12, 2022 г., стр. 121

БРОЙ  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  121  
MSC 101/24/Доб.3 
Приложение 7, стр.470 
I:\MEPC\101\MEPC 101- 24- Add.3.docx 
 
 
Изхвърлете материала 
 
 
 
 
 
  
 
 
 
 
Изхвърлете материала  
 
 
 
 
 
  
 
 
 
 
 
 
 
 
Фигура 1.6.4.3 – Схематична диаграма на процедурата за преобразуване на проба 
 
Стъпка 1: Първата стъпка при подготовката на пробата е пробата да 
се пресее на 25 mm, за да се определи количеството парчета 
сухо тегло, които са по-едри от 25 mm. Целият материал, 
останал върху сито с отвори 25 mm, трябва да се изхвърли, а 
материалът, преминал през него, се изпитва (виж фигура 
1.6.4.3). За една крива на вплътняване Проктър/Фагерберг, ако 
е необходимо преобразуване, се пресява около 40 kg боксит. 
Ако количеството парчета (сухо тегло), по-едри от 25 mm, е 
10% или по-малко, тогава не се изисква преобразуване. За 
крива на вплътняването Проктър/Фагерберг е необходимо 
общо около 50 kg пресят боксит от 25 mm.  Направете това и 
преминете към стъпка 4, ако не се изисква преобразуване. 
Стъпка 2: Ако е необходимо преобразуване, направете предста-
вителна подпроба от същото сито с руда на 25 mm и 6.3 mm и 
запазете частта между тези два размера. Направете около 15 
kg пресят боксит между тези два размера за една крива на 
вплътняване  Проктър/Фагерберг (виж фигура 1.6.4.3). 
Стъпка 3: Добавете фракция “6.3 до 25 mm” от стъпка 2 към фракция 
“< 25 mm” от стъпка 1. Добавеното количество от “6.3 mm до 
25 mm” трябва да бъде равно на масата от “> 25 mm ” боксит, 
отстранен в стъпка 1. 
Стъпка 4: Напълно разбъркайте преобразуваната или остъргана проба. 
 
.4 
Вплътняване 
Изпитванията за вплътняване се извършват за 5 до 10 (но обикновено 
7) различни съдържания на влага в отделни изпитвания. Броят на 
изпитванията следва напълно да определи кривата на вплътняване, 
включително точно да определи оптималното съдържание на влага 
Проба 1 
~50 kg 
25 mm 
пресяване 
~10 kg
D > 25 mm
~40 kg
D < 25 mm
~6 kg
D > 25 mm
Проба 2 
~30 kg 
25 mm и 
6,3 mm 
пресява
не 
Подменящ материал 
за преобразуване 
~10 kg 
25 mm> D > 6,3 mm
Изхвърлете 
материала 
~14 kg 
D < 6,3 mm 
MSC 101/24/Доб.3 
Приложение 7, стр.471 
I:\MEPC\101\MEPC 101- 24- Add.3.docx 
 
 
 
и условията за приблизително или пълно насищане. Общо около 40 kg 
до 100 kg непроверен боксит обикновено е необходим за една серия 
от 
изпитвания, 
в 
зависимост 
от 
това 
дали 
е 
необходимо 
преобразуване или не. 
Пресятият боксит се разделя на 5 до 10 подпроби и всяка се поставя в 
запечатана пластмасова кофа. Съдържанието на вода в подпробите 
се регулира чрез добавяне на определеното количество вода във 
всяка кофа, за да се получат съдържания на вода, от това на “както е 
взета” пробата до това на почти наситени подпроби. 
Обикновено за водното съдържание на “както е взета” пробата се 
извършва едно изпитване. Четири до осем изпитвания се извършват 
при по-високо водно съдържание. В зависимост от съдържанието на 
вода на “както е взета” пробата, се провеждат едно или две 
изпитвания при  съдържание на вода по-ниско него. Тези изпитвания 
при по-ниско съдържание на вода се правят след частично 
изсушаване на подпробата с боксит при стайна температура. Да се 
има предвид, че не трябва да се извършва пълно изсушаване на 
пробите от боксит. Да се има предвид, че някои боксити не са 
чувствителни към предварителното сушене, но освен ако не е 
изчерпателно доказано за изпитвания боксит, предварителното 
сушене не е разрешено. 
Подпробите се разбъркват при набелязаните съдържания на вода, 
преди да бъдат оставени в  покой и утаяване за през нощта в 
запечатани пластмасови кофи. Съдържанията на пластмасовите кофи 
се разбъркват отново непосредствено преди вплътняването, за да се 
гарантира, че се изпитва хомогенна проба. 
Необходимото 
количество 
приготвен 
боксит 
за 
изпитване 
за 
вплътняване е около 5 kg, за всяка подпроба. Подготвените подпроби 
с различно съдържание на вода се вплътняват, за да се определи 
пълна крива на вплътняване. 
 
Приблизително една пета от подпробата в една пластмасова кофа се 
напълва във формата с прикрепен удължител (фигура 1.6.2) и се 
заравнява, за да образува първия слой. Бокситите, които показват 
пластичност може да се слепват в бучки при по-високите съдържания 
на вода. Важно е бучките внимателно да се разрохкат на ръка при 
зареждане на матрицата. 
 
Бокситът след това се набива равномерно по повърхността на слоя. 
Трамбоването се извършва по метода на Проктър/Фагерберг D, като 
се пуска чук от150 g,  58 пъти, през направляващата тръба, от 0,15 m. 
Направляващата тръба се държи на ръка и се поставя така, че да 
докосва повърхността на рудата, но да не се опира върху нея. Това 
позволява на чука да падне от определената височина и да пресова 
боксита, без допълнително (и прекомерно) вплътняване от теглото на 
сама направляваща тръба, която не трябва да натиска боксита. 
Действията се повтарят за всичките пет слоя, така че последният слой 
леко да закрива сглобката на матрицата с удължителя. Целта е да се 
запълни матрицата чрез вплътняване на пет почти равни слоя, за да 
се получи равномерно вплътнен бокситен образец,  заемащ изцяло 
обема ѝ. 
Бокситът не трябва да излиза в удължителя повече от 1 cm над 
матрицата. Ако излиза повече от 1 cm, пробата не е била достатъчно 
пресовена и изпитването трябва да се извърши отново.