Държавен вестник, бр. 66, 2024 г., стр. 44

СТР.  44	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  66
Конституцията в смисъл, че структурата на 
прокуратурата трябва да е задължително 
съобразена и с различните специализирани 
съдилища, както и с териториалната органи­
зация на съдилищата, излиза извън целта на 
тази конституционна разпоредба“. 
Конституционният съд приема, предвид 
уредбата на структурата на прокуратурата 
на конституционно ниво, както и предвид 
абстрактния характер на конституционните 
норми, че в Конституцията имплицитно е 
заложена голяма дискреционна свобода на 
законодателя да урежда тези отношения по 
целесъобразност. С Решение № 1 от 1999 г. по 
к.д. № 34/1998 г. съдът приема за конститу­
ционно допустимо закриването на Военната 
колегия при Върховния касационен съд, както 
и на Военната прокуратура към тогавашната 
Главна прокуратура, както и закриването на 
самата Главна прокуратура и обособяване­
то на Върховна касационна прокуратура и 
Върховна административна прокуратура. С 
Решение № 5 от 2009 г. по к.д. № 6/2009 г. 
приема, че е конституционно допустимо да се 
премахне организационната самостоятелност 
на следствените органи и те да преминат в 
структурата на прокуратурата. 
В контекста на изложеното е видно, че 
обхватът на дискреционната преценка на 
Народното събрание да изменя чрез закон 
структурата на прокуратурата е широк. Тъй 
като самата Конституция не съдържа пра­
вила за обособяване на структурни звена в 
прокуратурата, преценката е изцяло на зако­
нодателя да ги предвиди на законово ниво в 
съответствие с възлагането по смисъла на 
чл. 133, като съблюдава общите устройствени 
принципи на съдебната власт в глава шеста 
от Конституцията, както и основополагащите 
принципи на установения държавен ред. 
Конституционният съд не намира основание 
да се отклони от поддържаното разбиране в 
Тълкувателно решение № 8 от 2005 г. по к.д. 
№ 7/2005 г., съгласно което „структурата на 
прокуратурата е в съответствие с основната 
є функция. Това не означава, че тя не може 
да бъде променяна. Самият конституционен 
законодател е предвидил, че в определени 
случаи и в определени граници това може 
да бъде сторено дори със закон.“
С оглед на това Конституционният съд 
счита, че Народното събрание е свободно да 
реорганизира структурата на прокуратурата, 
стига промяната да остане в рамките, зададени 
с Тълкувателно решение № 8 от 2005 г. по к.д. 
№ 7/2005 г., включително когато промените 
са с конституционен ранг. Изменението на 
чл. 126, ал. 1 не променя формата на държавно 
управление (чл. 158, т. 3 от Конституцията) и 
е в компетентността на производната учре­
дителна власт на Народното събрание, тъй 
като остава в рамките на съдебната власт и 
не води до изменения в организационните и 
функционалните характеристики на прокура­
турата като орган на съдебната власт. 
Конституционният съд отчита обстоятел­
ството, че съгласно чл. 127 от Конституцията 
основната задача на прокуратурата е да следи 
за спазване на законността с акцент върху 
наказателното производство (т. 1 – 4), както 
и че съгласно чл. 127, т. 5 и 6 тя може да 
участва в дела, различни от наказателните от 
общ характер, само в предвидените със закон 
случаи. Поради това е логично структурата є 
да съответства на тази на съдилищата, раз­
глеждащи наказателни дела. Допълнението 
на чл. 126, ал. 1 от Конституцията е насочено 
към прецизиране на структурата на проку­
ратурата, която следва да е съответна не на 
всички видове съдилища, а на тези от тях, 
които разглеждат наказателни дела. С изме­
нението на чл. 126, ал. 1 от Конституцията не 
се засягат по никакъв начин нито основната 
конституционна задача на прокуратурата – да 
следи за спазването на законността, нито 
се заличава който и да е от установените в 
чл. 127, т. 1 – 6 способи, чрез които тя осъ­
ществява тази задача.
Промяната в структурата на прокуратурата 
е въпрос на изграждане на целесъобразна ор­
ганизация на прокурорските органи. „Такава 
промяна, извършена вътре в рамките на съдеб­
ната власт, не би могла да засегне формата на 
държавно управление и е в компетенциите на 
Народното събрание.“ (Тълкувателно решение 
№ 8 от 2005 г. по к.д. № 7/2005 г.).
Поради изложеното Конституционният съд 
намира, че промяната в чл. 126, ал. 1, както 
е въведена с § 11, т. 1 ЗИД на Конституцията, 
не е противоконституционна. 
б) Правомощия на главния прокурор – про­
мени в чл. 126, ал. 2 и 3, както са въведени 
с § 11, т. 2 и 3 ЗИД на Конституцията
Алинея 2
Преди оспореното изменение на Консти­
туцията разпоредбата на чл. 126, ал. 2 гласи: 
„Главният прокурор осъществява надзор за 
законност и методическо ръководство върху 
дейността на всички прокурори.“ С т. 2 от 
§ 11 ЗИД на Конституцията разпоредбата 
придобива следното съдържание: „Главният 
прокурор представлява прокуратурата и ръ­
ководи Върховната прокуратура.“ В проекта 
на Закона за изменение и допълнение на Кон­
ституцията (вх. № 49-354-01-83 от 28.07.2023 г.) 
разпоредбата фигурира с редакцията „Главният 
прокурор е административен ръководител 
на върховната прокуратура.“ При второто 
гласуване на законопроекта разпоредбата е 
приета със следния текст: „Главният проку­
рор представлява прокуратурата и ръководи