Държавен вестник, бр. 87, 2017 г., стр. 44

СТР.  44	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  87
както компетентният орган за създаването 
и утвърждаването є, така и редът, по който 
това се осъществява, като е въведена и деле-
гация относно правилата за създаването на 
областните здравни карти, които са част от 
Националната здравна карта – чл. 29, ал. 6 
ЗЛЗ предвижда приемането на методика от 
министъра на здравеопазването относно реда 
за приемането на областните здравни карти. 
Следователно Националната здравна карта 
отговаря на всички изисквания по чл. 75, ал. 1 
и 2 АПК и затова представлява нормативен 
административен акт. 
Доводът, че заповедта като вид акт не 
съответства на установените в чл. 7 ЗНА 
наименования на подзаконовите нормативни 
актове, е неоснователен, тъй като характерът 
на акта се установява от неговото съдържание, 
а не от наименованието му, въпреки че според 
чл. 25, ал. 1 от Указ № 883 от 1974 г. за при-
лагането на Закона за нормативните актове 
наименованието на подзаконовия нормативен 
акт следва да е съответно на неговото съдър-
жание. Начинът, по който са формулирани 
разпоредбите в акта, в случая е обусловен от 
неговото естество и от възложената със закон 
компетентност за регулираните обществени 
отношения и за начина, по който следва да 
бъдат регулирани (с определяне на конкретни 
бройки, местоположение, видове дейности, 
методи и други подобни). Затова начинът на 
формулиране на разпоредбите в случая не 
опровергава извода на съда относно същността 
на акта като нормативен административен акт. 
Във връзка с довода на ответниците, че вече 
е налице съдебна практика, с която е прието, 
че Националната здравна карта е общ адми-
нистративен акт, следва да се отбележи, че в 
известната на този съдебен състав практика 
на Върховния административен съд е налице 
само едно определение, с което е прието, че 
Националната здравна карта представлява общ 
административен акт – определение № 16568 
от 15.12.2011 г. по адм. дело № 9506/2011 г. на 
ВАС, второ отделение. Това определение е 
влязло в сила като необжалвано. Неправилно 
от двамата ответници се поддържа, че опреде-
лението е потвърдено с определение № 6375 от 
8.05.2012 г. по адм. дело № 5502/2012 г. на ВАС, 
петчленен състав, тъй като от съдържанието 
на последното (достъпно на официалния сайт 
на Върховния административен съд) е видно, 
че то е постановено в производство по чл. 161 
АПК, по повод молба от страна по делото 
за възстановяване на срока за обжалване на 
определение № 16568 от 15.12.2011 г. по адм. 
дело № 9506/2011 г. на ВАС, като молбата 
е оставена без разглеждане, а определени-
ето на петчленния състав е влязло в сила 
като необжалваемо. Освен това цитираното 
определение на тричленен състав е постано-
вено по конкретно дело, то не се ползва със 
задължителна сила по отношение на други 
случаи, при които се разглеждат сходни прав-
ни спорове. Настоящият съдебен състав има 
правомощието да направи собствена преценка 
на релевантните факти и обстоятелства и на 
приложимите правни норми и да изгради 
самостоятелно виждане относно характера 
на оспорения акт. 
По изложените съображения настоящият 
съдебен състав приема, че оспореният пред 
съда акт е нормативен административен акт. 
Подадената обща жалба от сдружение 
„Център за защита правата в здравеопазва-
нето“ и сдружение „Национално сдружение 
на частните болници“ е допустима, тъй като 
оспорването на нормативен административен 
акт не е ограничено със срок, а оспорващите 
имат правен интерес от оспорването. Съгласно 
чл. 186, ал. 1 АПК право да оспорват подза-
конов нормативен акт имат гражданите, орга-
низациите и органите, чиито права, свободи 
или законни интереси са засегнати или могат 
да бъдат засегнати от него или за които той 
поражда задължения. Оспорващите са юри-
дически лица с нестопанска цел, създадени 
въз основа на Закона за юридическите лица 
с нестопанска цел, вписани в регистъра на 
юридическите лица с нестопанска цел като 
сдружения, които осъществяват дейност в 
обществена полза. Предвид това те предста-
вляват организация по смисъла на § 1, т. 2 
ДР АПК. Предвид вписаните в регистъра на 
юридическите лица с нестопанска цел цели и 
предмет на дейност на всяко от сдруженията, 
от една страна, а от друга – предмета на нор-
мативно регулиране с оспорения акт, се налага 
изводът, че за сдруженията е налице правен 
интерес от оспорването, тъй като с акта се 
засягат техни права или законни интереси. 
Разгледана по същество, жалбата е осно-
вателна. 
От фактическа страна е безспорно, че ос-
пореното решение не е обнародвано в „Дър-
жавен вестник“. 
Съгласно чл. 5, ал. 5 от Конституцията на 
Република България нормативните актове се 
обнародват в „Държавен вестник“. В същия 
смисъл са разпоредбите на чл. 78, ал. 2 АПК 
и чл. 37, ал. 1 ЗНА. 
Националното законодателство поставя 
като изискване за влизане в сила на норматив-
ния акт същият да бъде обнародван в „Дър-
жавен вестник“. Следователно обнародването 
е условие за превръщането на акта в част от 
действащото право и е елемент от фактическия 
състав на издаването на нормативния акт, 
обуславящ неговата валидност. За разлика от 
съобщаването на индивидуалните и общите 
административни актове публикуването на 
нормативните актове е завършващият елемент