Държавен вестник, бр. 32, 2021 г., стр. 126

СТР.  126	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  32
контрол и условията за отказ или оттегляне 
на плащанията и административните санк­
ции, приложими към директните плащания, 
подпомагането на развитието на селските 
райони и кръстосаното съответствие. Кон­
кретизирано е на първа страница на акта, 
че се прилага при неспазване на критерии 
за допустимост, различни от размера на 
площите или броя на животните, както и 
на ангажиментите или други задължения.
Методиката отговаря на всички критерии 
за нормативен административен акт съгласно 
чл. 75, ал. 1 АПК и чл. 1а ЗНА – съдържа 
общи правила за поведение, с многократно 
действие, отнасящи се до индивидуално не­
определен кръг от субекти (макар и родово 
определяеми ползвателите по подмярка 4.1 
на програмата са персонално неопределени и 
неограничени по брой). Методиката притежа­
ва белезите на подзаконов административен 
акт съобразно хипотезата на чл. 7а ЗНА – с 
нея са установени национални мерки с оглед 
изпълнение и прилагане на посочените по-
горе регламенти, представляващи актове на 
европейското право.
На всеки ползвател по подмярка 4.1, който 
е извършил нарушение, се издава индиви­
дуален административен акт за съответната 
корекция или санкция, при това по процеду­
ра, определена точно с тази методика, което 
прави тези ползватели пряко заинтересувани 
от оспорването є и в частност жалбопода­
телката А. Стоянова.
Ноторно и безспорно е, че изпълнителният 
директор на ДФ „Земеделие“ – РА, който е 
утвърдил оспорената методика, не е овластен 
нито от Конституцията, нито от закон да 
издава нормативни административни актове. 
Същият е действал като административен 
орган с властнически правомощия без изиску­
емата в тази връзка компетентност. Съгласно 
чл. 2, ал. 1 от Закона за нормативните актове 
нормативни актове могат да издават само 
органите, предвидени от Конституцията или 
от закон. Това е предвидено и с разпоредбата 
на чл. 76 от АПК.
В конкретния случай към 1 юни 2016 г. 
изпълнителният директор на Държавен 
фонд „Земеделие“ не е бил овластен нито 
от Конституцията, нито от закон да издава 
подзаконови нормативни актове. С методи­
ката в приложение № 1 и приложение № 2 
към нея са определени типове нарушения и 
санкциите за тях. Методиката не е обнарод­
вана в „Държавен вестник“.
В чл. 11 на Закона за подпомагане на 
земеделските производители е регламен­
тирано, че функциите на Разплащателна 
агенция се изпълняват от Държавен фонд 
„Земеделие“. В разпоредбите на чл. 19 – 20а 
ЗПЗП, уреждащи правомощията на органите 
на Държавен фонд „Земеделие“, към датата 
на утвърждаване на методиката – 1 юни 
2016 г., липсва предоставена възможност 
за изпълнителния директор на Държавен 
фонд „Земеделие“ да издава подзаконови 
нормативни актове. Съгласно чл. 76, ал. 1 
и 2 от АПК нормативни административни 
актове се издават от изрично овластени в 
Конституцията органи и компетентността в 
това отношение не може да се прехвърля.
Констатираният порок е от естество, което 
обуславя недействителността на оспорения 
нормативен административен акт – Методи­
ка за определяне на санкции във връзка с 
нарушения, установени по подмярка 4.1 от 
Програмата за развитие на селските райони 
2014 – 2020 г. (Методика за отказване, нама­
ляване и отмяна на финансовата помощ по 
подмярка 4.1), утвърдена от изпълнителния 
директор на Държавен фонд „Земеделие“, 
поради което следва да се прогласи нищож­
ността му. При така установената невалидност 
на административния акт е безпредметно 
обсъждането на останалите условия за не­
говата законосъобразност в хипотезите на 
чл. 146, т. 2 – 5 АПК.
С оглед изхода на спора и на основание 
чл. 143, ал. 1 във връзка с чл. 196 АПК от­
ветникът следва да заплати на оспорващата 
А. Стоянова своевременно претендираните и 
направени разноски по делото в общ размер 
30 лв. – държавна такса и такса за обна­
родване в „Държавен вестник“. Адвокатски 
хонорар процесуалният представител на жал­
боподателката изрично е заявил в съдебно 
заседание, че не се претендира.
Воден от изложените съображения и на 
основание чл. 193, ал. 1 АПК Върховният 
административен съд, второ отделение, в 
настоящия състав
Р Е Ш И :
Обявява нищожността на Методиката 
за определяне на санкции във връзка с 
нарушения, установени по подмярка 4.1 от 
Програмата за развитие на селските райони 
2014 – 2020 г. (Методика за отказване, нама­
ляване и отмяна на финансовата помощ по 
подмярка 4.1), утвърдена от изпълнителния 
директор на Държавен фонд „Земеделие“.
Осъжда Държавен фонд „Земеделие“ да 
заплати на А. Стоянова сумата 30 (триде­
сет) лв. разноски по делото.
Решението може да се обжалва в 14-дне­
вен срок от съобщаването му на страните 
пред петчленен състав на Върховния адми­
нистративен съд.
Председател:
Георги Чолаков
2228