Държавен вестник, бр. 83, 2003 г., стр. 91

Б Р О Й  83
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  91
c) дали е възможно да се процедира съобраз-
но вътрешните законови рамки на страната
вносител или съобразно процедурата, опреде-
лена в чл. 10.
3. Вътрешните законови рамки, отразени
в параграф 2 (c), да са съвместими с този
протокол.
4. Непотвърждение от страната вносител за
получена нотификация не предполага несъвмес-
тимост със съзнателното презгранично при-
движване.
Член 10
Процедура за вземане на решение
1. Решенията, взети от страната вносител,
ще трябва да бъдат в съответствие с чл. 15.
2. Страната вносител в срок, посочен в чл. 9,
ще информира в писмен вид уведомителя за това,
дали е възможно да бъде осъществено съзна-
телно презгранично придвижване:
а) само след като страната вносител даде
писменото си съгласие; или
b) след не по-малко от деветдесет дни без
последващо писмено съгласие.
3. В срок от двеста и седемдесет дни от дата-
та на получаване на нотификация страната вно-
сител ще съобщи в писмен вид на уведомителя
и на Централното учреждение за посредничес-
тво по биобезопасността за своето решение,
споменато в параграф 2 (а):
а) за одобрение на вноса със или без опреде-
лени условия, включително по какъв начин ще
приложи решението си за следващия внос на
същия жив модифициран организъм;
b) за забрана на вноса;
c) да поиска допълнително съответна инфор-
мация съгласно вътрешната регулаторна рам-
ка или анекс I; отчитайки времето, през което
страната вносител трябва да отговори, като
броят на дните, през които тя трябва да чака за
съответна допълнителна информация, не се
отчита; или
d) да информира уведомителя, че периодът,
определен в този параграф, се удължава с опре-
делен период от време.
4. Освен в случаите на безусловно съгласие
в решението съобразно параграф 3 се обясняват
причините, на които то се основава.
5. Ако страната вносител не успее да съобщи
за своето решение в срок от двеста и седемдесет
дни от датата на получаване на нотификацията,
това не означава съгласие за съзнателно през-
гранично придвижване.
6. Липсата на научна увереност поради не-
достатъчна съответна научна информация и
знания по отношение на степента на потенци-
алните неблагоприятни въздействия на живия
изменен организъм върху опазването и устой-
чивото използване на биологичното разнооб-
разие в страната вносител, като се има пред-
вид и рискът за човешкото здраве, не трябва да
бъде препятствие за страната вносител да взе-
ме подходящо решение относно вноса на въп-
росния жив модифициран организъм, както е
отбелязано в параграф 3, с цел да се предотвра-
тят или намалят тези потенциални неблаго-
приятни въздействия.
7. Конференцията на страните, която служи
в качеството на среща на страните, ще опреде-
ли на своето първо свикване подходящите про-
цедури и механизми, които ще улеснят взима-
нето на решения от страната вносител.
Член 11
Процедура по отношение на живи модифици-
рани организми, предназначени за непосред-
ствена употреба като храна, фураж или за
преработка
1. Страна, която взима окончателно реше-
ние с оглед вътрешната употреба, включител-
но предлагане на пазара на жив модифициран
организъм, който може да бъде обект на през-
гранично придвижване за непосредствено из-
ползване като храна, фураж или за преработ-
ка, ще информира в срок от петнадесет дни
страните за взимане на това решение чрез Цен-
тралната информационна система по биобезо-
пасността. Тази информация като минимум
трябва да включва данни, посочени в анекс II.
Страната ще осигури копие от информацията
в писмен вид до националния координатор на
всяка страна, която предварително е инфор-
мирала Секретариата за липсата на достъп до
Централната информационна система за пос-
редничество по биобезопасността. Това поло-
жение не се прилага при решения, които зася-
гат полски опити.
2. Страната, взела решение съобразно параг-
раф 1, трябва да спази съответните законови
изисквания за точност на информацията, която
се предоставя от заявителя.
3. Всяка страна може да изиска допълнител-
на информация от органите, посочени в параг-
раф (b) на анекс II.
4. Всяка страна може да вземе решение за
внос на живи модифицирани организми, пред-
назначени за непосредствена употреба като
храна, фураж или за преработка според нейната
вътрешна регулаторна рамка, която отговаря
на целите на този протокол.
5. Всяка страна трябва да предостави на
Централната информационна система по био-
безопасност копие от всички национални зако-
ни, нормативни актове и ръководства, които се
използват за внос на живи модифицирани орга-
низми, предназначени за непосредствена упот-
реба като храна, фураж или за преработка, ако
има такива.
6. Страна, която е развиваща се държава
или страна с икономика в преход, при отсъст-
вие на вътрешна регламентационна система,
посочена в параграф 4, и при упражняване на