Държавен вестник, бр. 16, 2000 г., стр. 11

Б Р О Й 16
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  1 1
определен с Наредбата за допълнителните и
други трудови възнаграждения, приета с Пос-
тановление № 133 на Министерския съвет от
1993 г. (обн., ДВ, бр. 67 от 1993 г.; изм. и доп.,
бр. 1 и 63 от 1994 г., бр. 29 и 72 от 1996 г., бр. 24
от 1997 г. и бр. 25 от 1999 г.).
Чл. 11. (1) Търговските дружества, включени
в приложение № 1 към чл. 1, ал. 1 от Постановле-
ние № 147 на Министерския съвет от 1999 г. за
разработване и изпълнение на програми за фи-
нансово оздравяване на държавни предприятия и
наблюдение на финансовото състояние (обн.,
ДВ, бр. 63 от 1999 г.; изм. и доп., бр.114 от 1999 г.),
както и тези, на които цените на произвежда-
ните от тях стоки и услуги се определят и/или се
регулират от Министерския съвет, могат да уве-
личават средствата си за работна заплата по
реда на наредбата само след писменото съгла-
сие на министъра на финансите по предложе-
ние на съответния орган, упражняващ правата
на собственост, след съгласуване с министъра
на труда и социалната политика.
(2) Разпоредбата на ал. 1 не се прилага за
търговските дружества, включени в приложе-
нието към § 2 от заключителните разпоредби.
Чл. 12. При прилагането на наредбата от на-
числените средства за работна заплата през пред-
ходното и отчетното тримесечие се изключват:
1. обезщетенията по чл. 220, 222 и чл. 224,
ал. 1 от Кодекса на труда;
2. възнагражденията, изплатени на членове-
те на надзорните, управителните и контролни-
те съвети, на съветите на директорите, на из-
пълнителните директори, на търговските упра-
вители (прокуристите), управителите и конт-
рольорите в търговските дружества;
3. възнагражденията на лицата, изпратени
на работа в чужбина;
4. възнагражденията за условия на труд, из-
числени в определения с чл. 4, ал. 2 от Наредба-
та за допълнителните и други трудови възнаг-
раждения, приета с Постановление № 133 на
Министерския съвет от 1993 г. (обн., ДВ, бр. 67
от 1993 г.; изм. и доп., бр. 1 и 63 от 1994 г., бр. 29
и 72 от 1996 г., бр. 24 от 1997 г. и бр. 25 от 1999 г.),
минимален размер; за персонала, работещ в
подземните мини, се изключват възнагражде-
нията за условия на труд, изчислени в договоре-
ния в колективния трудов договор размер;
5. внесените от работниците и служителите за
тяхна сметка суми за задължително и добровол-
но социално и здравно осигуряване и за осигуря-
ване за безработица, които не се облагат по Зако-
на за облагане доходите на физическите лица;
6. възнагражденията на наетите лица по граж-
дански договори;
7. възнагражденията за извънреден труд по
чл. 262, ал. 1, т. 2 и 3 от Кодекса на труда, изчис-
лени съгласно договорените в колективния тру-
дов договор.
Чл. 13. (1) Когато размерът на средната брут-
на работна заплата на търговското дружество
за предходното тримесечие не може да се уста-
нови, размерът на средствата за работна запла-
та се определя, като фактическият средноспи-
съчен брой на персонала за отчетното тримесе-
чие се умножи по средната брутна работна зап-
лата за съответната дейност по статистическа-
та отчетност за страната за предходното триме-
сечие. Информация за средната брутна работна
заплата за съответната дейност се получава от
Националния статистически институт.
(2) Новосъздадените и преобразуваните тър-
говски дружества, както и дружествата по ал. 1
при изчисляване на коефициента, отчитащ обе-
ма на продажбите на едно лице по съпоставими
цени, до набирането на четири последователни
тримесечия ползват само обема на продажбите
от отчетното и предходното тримесечие.
Чл. 14. Когато установените по реда на на-
редбата средства за работна заплата не осигу-
ряват изплащането на минималната работна
заплата за страната за съответния период и на
минималните размери на съответните допъл-
нителни и други трудови възнаграждения, в
разходите за съответното тримесечие се приз-
нават средства, осигуряващи тези плащания, без
да се увеличава числеността на персонала, дос-
тигната през предходното тримесечие.
Чл. 15. Търговските дружества, които през
предходното тримесечие са начислили в разхо-
дите си средства за работна заплата в размер
по-голям от базисния, не могат да увеличават
средствата си за работна заплата през следва-
щите тримесечия до компенсиране на размера
на превишението. При образуване на средства-
та за работна заплата през следващите периоди
превишението се приспада от начислените сред-
ства за предходното тримесечие.
Чл. 16. Средствата за работна заплата могат
да се увеличат еднократно през първото тримесе-
чие на 2000 г. с увеличения размер на внесените
от работниците и служителите за тяхна сметка
суми за задължително социално и здравно осигу-
ряване в нормативно определените размери.
Допълнителна разпоредба
§ 1. За целите на наредбата:
1. Под “просрочени задължения” се разби-
рат следните парични задължения, които не са
изпълнени изцяло или частично в срока, опре-
делен в договор или в нормативен акт:
а) задължения по главници и лихви за полз-
вани банкови кредити;
б) задължения към държавния и/или общин-
ския бюджет (данък върху печалбата, данък
върху доходите на физическите лица, вноски от
печалбата за общината и задължения по склю-
чени по съответния ред договори) по Закона за
уреждане на необслужваните кредити, догово-
рени до 31 декември 1990 г.;
в) вноски за задължителното обществено
осигуряване, за здравно осигуряване и за фонд
“Професионална квалификация и безработица”;
г) задължения по договори за доставки и
услуги, свързани с производствено-стопанска-
та дейност;