Държавен вестник, бр. 98, 2018 г., стр. 42

СТР.  42	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  98
аа) без ликвидация;
бб) с ликвидация, освен ако юридическо-
то лице не избере да остане регистрирано 
до датата на заличаването му от търговския 
регистър; правото на избор се упражнява 
чрез подаване на декларация в съответната 
териториална дирекция на Националната 
агенция за приходите в 14-дневен срок от 
настъпване на обстоятелството; в този слу-
чай ликвидаторът (ликвидаторите) отговаря 
солидарно за дължимия данък през периода 
на ликвидацията;“. 
20. В чл. 108, ал. 2 думите „24 месеца“ се 
заменят с „12 месеца“. 
21. В чл. 109, ал. 1 накрая се добавя „освен 
ако юридическото лице не избере да остане 
регистрирано до датата на заличаването му 
от търговския регистър“. 
22. В чл. 111, ал. 2, т. 5 думите „по чл. 176“ 
се заличават. 
23. В чл. 118:
а) в ал. 3 се създава изречение трето: „В 
случаите на продажби на стоки или услуги 
чрез електронен магазин фискалният/систем-
ният бон, регистриращ продажбата, може да 
се генерира в електронен вид и автоматично 
да се предостави на електронен адрес на по-
лучателя, без да се издава хартиен документ, 
по ред и по начин, определени с наредбата 
по ал. 4.“;
б) създава се ал. 19:
„(19) Националната агенция за приходите 
създава и поддържа публичен електронен 
списък на електронните магазини, за които 
са подадени данни по ал. 4, т. 5. Списъкът е 
достъпен на интернет страницата на агенцията. 
Редът за вписване и заличаване от списъка, 
както и неговото съдържание се определят с 
наредбата по ал. 4.“ 
24. В чл. 125 ал. 9 се изменя така:
„(9) Регистърът по чл. 124, ал. 7 се подава 
по електронен път при условията и по реда на 
Данъчно-осигурителния процесуален кодекс до 
14-о число на месеца, следващ календарното 
тримесечие, за което се отнася.“ 
25. В глава четиринадесета се създават 
чл. 131а, 131б и 131в:
„Ваучер за конкретна цел
Чл. 131а. (1) Продажбата на ваучер за 
конкретна цел от данъчно задължено лице, 
което действа от свое име, се смята за дос-
тавка на стоките или услугите, за които се 
отнася ваучерът.
(2) Продажбата на ваучер за конкретна цел 
от данъчно задължено лице, което действа от 
името на друго данъчно задължено лице, се 
смята за доставка на стоките или услугите, 
за които се отнася ваучерът, извършена от 
това друго данъчно задължено лице. 
(3) Фактическото предоставяне на стоки 
или извършване на услуги от доставчика към 
лицето, предоставило ваучер за конкретна 
цел като заплащане или част от заплащане 
за получаването на тези стоки или услуги, не 
се смята за доставка.
(4) Когато данъчно задължено лице, предос-
тавило стоките или услугите срещу приемане 
на ваучер за конкретна цел като заплащане 
или част от заплащане, е лице, различно от 
издателя на ваучера, при предоставянето на 
стоките или услугите е налице доставка към 
издателя на ваучера.
Многоцелеви ваучер
Чл. 131б. (1) Продажбата на многоцелеви 
ваучер от данъчно задължено лице, което 
действа от свое име, не се смята за доставка 
на стоките или услугите, за които се отнася 
ваучерът.
(2) Фактическото предоставяне на стоки 
или извършване на услуги от доставчика към 
лицето, предоставило многоцелеви ваучер като 
заплащане или част от заплащане за получа-
ването на тези стоки или услуги, е доставка.
(3) Продажбата на многоцелеви ваучер от 
данъчно задължено лице, което действа от 
името на друго данъчно задължено лице, не 
се смята за доставка, извършена от това друго 
данъчно задължено лице.
(4) Задържането на многоцелеви ваучер 
след изтичане на валидността му, без да е 
настъпило фактическо предоставяне на стоки 
или извършване на услуги, не се смята за 
доставка на стоката или услугата.
Ваучери – специални разпоредби 
Чл. 131в. (1) Когато за извършената услуга 
от данъчно задължено лице, което действа 
от името на друго данъчно задължено лице, 
е договорено възнаграждение във връзка с 
продажбата на ваучера, е налице облагаема 
доставка на услуга.
(2) Разпоредбите на чл. 131а и 131б не се 
прилагат за:
1. инструментите, които дават право на при-
тежателя да получи отстъпка при получаване 
на стоките или услугите, но не дават правото 
на получаване на самите стоки и услуги;
2. билетите за пътуване, кино, музей и 
други, пощенските марки и други подобни;
3. ваучерите за храна, издадени от лице, 
получило разрешение от министъра на фи-
нансите по реда на чл. 209 от Закона за кор-
поративното подоходно облагане.“ 
26. В чл. 154:
а) в ал. 1 т. 3 се отменя;
б) в ал. 3 т. 3 се изменя така:
„3. декларация, че няма седалище и адрес 
на управление и няма постоянен обект на 
територията на Европейския съюз;“. 
27. В чл. 156:
а) в ал. 1 се създава т. 5:
„5. доставките по т. 1, които извършва, не 
са с място на изпълнение на територията на 
страната.“;