Държавен вестник, бр. 54, 2021 г., стр. 84

СТР.  84	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  54
Водим от горното и на основание чл. 193, 
ал. 1 АПК Върховният административен съд, 
осмо отделение,
Р Е Ш И :
Обявява за нищожна Инструкцията за 
провеждане на предварителни проверки (изх. 
№ 89 от 10.03.2011 г. на ПРБ, № Iз-673 от 
16.03.2011 г. на МВР) в частта извън чл. 8 в 
частта „резолюция по чл. 4 и 5“, чл. 9, ал. 3, 
т. 1 и 2, чл. 11, ал. 2, чл. 13, ал. 1 и 2, издадена 
от главния прокурор на Република България 
и министъра на вътрешните работи.
Осъжда Прокуратурата на Република 
България и Министерството на вътрешните 
работи да заплатят на И. М. от гр. Велико 
Търново сума в размер 630 лв. (шестстотин и 
тридесет лева) за разноски по делото.
Решението може да се обжалва с касаци­
онна жалба в 14-дневен срок от съобщаването 
му на страните пред петчленен състав на 
Върховния административен съд.
Председател:
Георги Чолаков
3864
РЕШЕНИЕ № 7345
от 17 юни 2021 г.
по административно дело № 4505 от 2021 г.
Върховният административен съд на Ре­
публика България – петчленен състав – I 
колегия, в съдебно заседание на трети юни 
две хиляди и двадесет и първа година в със­
тав: председател: Панайот Генков, членове: 
Йордан Константинов, Добринка Андреева, 
Красимир Кънчев, Росица Драганова, при 
секретар Светла Панева и с участието на 
прокурора Георги Христов изслуша доклад­
ваното от съдията Йордан Константинов по 
адм. дело № 4505/2021 г. 
Производството е по реда на чл. 208 и сл. 
от АПК.
С Решение № 4156 от 31.03.2021 г., поста­
новено по адм. д. № 9913/2020 г., Върховният 
административен съд, тричленен състав на 
осмо отделение, е обявил за нищожна Ин­
струкцията за провеждане на предварителни 
проверки (изх. № 89 от 10.03.2011 г. на ПРБ, 
№ Iз-673 от 16.03.2011 г. на МВР), в частта извън 
чл. 8 в частта „резолюция по чл. 4 и 5“, чл. 9, 
ал. 3, т. 1 и 2, чл. 11, ал. 2, чл. 13, ал. 1 и 2, 
издадена от главния прокурор на Република 
България и министъра на вътрешните работи. 
С решението съдът е осъдил Прокуратурата 
на Република България и Министерството 
на вътрешните работи да заплатят на И. М. 
от гр. Велико Търново разноски по делото 
в размер на 630 лв. Срещу така постанове­
ното решение е подадена касационна жалба 
от министъра на вътрешните работи чрез 
пълномощника му Л. П. В същата се пра­
няма припокриване на уредените отношения 
с двата акта, което е наложило изричната 
отмяна на инструкцията въпреки издадени­
те правила. Само твърдението на ответната 
страна, че инструкцията на практика не се 
прилага, не означава, че тя е изрично или 
мълчаливо отменена. След направен анализ 
на представените правила и указания (л. 84 
и 94) такова е и разбирането на настоящия 
съдебен състав. Освен че в правилата липсва 
нарочна разпоредба за отмяна и изоставяне 
приложението на инструкцията, е видно от 
уредбата в правилата, че не е налице иден­
титет. Най-общо формулирано – правилата 
имат за цел и предмет създаването на орга­
низационни предпоставки и нормативи при 
взаимодействието между органите на ПРБ 
и МВР по преписки, проверки, неотложни 
и първоначални действия по разследване, а 
инструкцията има за предмет дейността и 
действията на прокурора при предварителни 
проверки, преди образуване на досъдебно 
производство, контрола и предприеманите 
дисциплинарни и организационни мерки във 
връзка с тези действия. Дори и да има частично 
припокриване на уредените отношения, това 
не е достатъчно, за да се направи извод за 
наличие на процесуална пречка за разглеж­
дане на жалбата по смисъла на чл. 159, т. 1 
и 3, приложим на основание чл. 196 АПК.
По съществото на спора жалбата се приема 
за основателна.
Искането на жалбоподателя е за обявя­
ване нищожността на инструкцията извън 
тези разпоредби, вече обявени за такива с 
горецитираните решения на ВАС.
Както към постановяване на предходни­
те решения по адм. дела № 14419/2011 г. и 
№ 12635/2012 г. на ВАС, така и понастоящем 
няма данни и твърдения инструкцията да е 
обнародвана в ДВ.
Както е прието и в предходното решение на 
ВАС, инструкцията е нормативен админист­
ративен акт, за който е налице императивно 
изискване за обнародване в ДВ по смисъла 
на чл. 5, ал. 5 от Конституцията на РБ, чл. 78, 
ал. 2 АПК и чл. 37, ал. 1 ЗНА.
Неспазването на това задължително изиск­
ване означава, че липсва завършващ елемент 
от фактическия състав по издаване на акта. 
В случая безспорната липса на този елемент 
съставлява тежък порок, отразяващ се пряко 
на валидността на акта. Актът не става част 
от действащото право и не влиза в сила. 
Същият е нищожен и не произвежда правни 
последици. С настоящия съдебен акт съдът 
следва да констатира тази нищожност и да я 
обяви в решението си.
Разноски: С оглед изхода на спора разнос­
ки се дължат в полза на жалбоподателя – в 
претендирания и доказан размер на 630 лв. за 
адвокатско възнаграждение и платени такси.