Държавен вестник, бр. 66, 2024 г., стр. 66

СТР.  66	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  66
Поради изложеното Конституционният съд 
намира, че промяната в чл. 130б, ал. 5, както 
е въведена с § 17 ЗИД на Конституцията, 
следва да бъде обявена за противоконсти­
туционна като невалидна в частта, с която 
отнема правото на министъра на правосъ­
дието да председателства Общото събрание, 
а ал. 5 в останалата част и ал. 6, както са 
въведени с § 17 ЗИД на Конституцията, не 
са противоконституционни.
5. Правен статус на съдиите, прокурорите 
и следователите – промени в чл. 129 и 130, 
както са въведени с § 14 и 15 ЗИД на Кон­
ституцията
а) Относно правния статус на съдиите, 
прокурорите и следователите 
С § 14 и 15 ЗИД на Конституцията са 
въведени изменения на чл. 129 и 130. Преди 
изменението чл. 129 уреждаше правния статус 
на съдиите, прокурорите и следователите, а 
чл. 130 – състава на Висшия съдебен съвет 
и мандата на неговите членове. С § 14 и 15 
законодателят въведе нова логика в структу­
рата на глава шеста „Съдебна власт“ в частта 
относно статуса на съдиите, прокурорите и 
следователите, като обособи уредбата относно 
техния статус в два отделни, самостоятелни 
конституционни текста – чл. 129 за съдиите 
и чл. 130 за прокурорите и следователите. 
Сравнение на действащите до изменението 
разпоредби на чл. 129, ал. 1, 3 и 5 с нововъ­
ведените разпоредби на чл. 129, ал. 1, 5 и 6 
и на чл. 130, ал. 1 и 6 показва идентичност 
на предпоставките, при които съдиите, про­
курорите и следователите стават несменяеми 
и се освобождават от длъжност, както и на 
условията, при които придобитата несменяе­
мост се възстановява. Разликата е единствено 
в органа, който е компетентен да ги назначи, 
повиши, понижи, премести и освободи от 
длъжност и да установи или да възстанови 
несменяемостта им. Преди изменението това 
беше съдийската колегия на Висшия съдебен 
съвет за съдиите и прокурорската колегия 
на Висшия съдебен съвет за прокурорите и 
следователите. Съгласно въведените с § 14 и 
15 на Закона за изменение и допълнение на 
Конституцията изменения на чл. 129, ал. 1 и 
на чл. 130, ал. 1 органът, който е компетен­
тен да назначи, повиши, понижи, премести 
и освободи съдиите и който се произнася по 
тяхната несменяемост, е посочен като „Висш 
съдебен съвет“, а органът, който осъществява 
същите правомощия по отношение на проку­
рорите и следователите, е посочен като „Висш 
прокурорски съвет“.
Идентичност е налице и между съдържание­
то на действащата до изменението разпоредба 
на чл. 129, ал. 6, която установява продължи­
телността на мандата на административните 
ръководители в органите на съдебната власт и 
предвижда правото им на повторно избиране, 
и съдържанието на въведените с § 14 и 15 
чл. 129, ал. 4 и чл. 130, ал. 5, които установяват 
същото по отношение на административните 
ръководители на съдилищата и на админис­
тративните ръководители „в системата на 
прокуратурата“, при изключване и в двете 
редакции на разпоредбите на председателя 
на Върховния касационен съд, председателя 
на Върховния административен съд и на 
главния прокурор. Единствената разлика с 
действащата преди изменението разпоредба е 
добавянето след израза „с право на повторно 
назначаване“ на израза „само за още един 
мандат“. Разпоредбата на чл. 129, ал. 6, ре­
дакция преди изменението относно „с право 
на повторно назначаване“, е тълкувана от 
Конституционния съд (Тълкувателно решение 
№ 3 от 30.01.2018 г. по к.д. № 9/2017 г.). Съдът 
е разяснил, че изразът „с право на повторно 
назначение“ в разпоредбата на чл. 129, ал. 6 
„изключва възможността за назначаване на 
едно лице за административен ръководител 
на съд, прокуратура или следствена служба 
за повече от два мандата“. С оглед на това 
добавеният израз „само за още един мандат“ 
сам по себе си не установява ново норматив­
но съдържание. Не е налице и потребност от 
такова уточнение на конституционно ниво, 
доколкото е постановено обвързващо всички 
решения на Конституционния съд.
Идентичността на конституционната уредба 
на правния статус на съдиите, прокурорите и 
следователите, установен в чл. 129, ал. 1, 4, 5 
и 6 и в чл. 130, ал. 1, 5 и 6, въведени с § 14 и 
15 ЗИД на Конституцията, с конституцион­
ната уредба на правния им статус, установен 
с действалите до изменението разпоредби 
на чл. 129, ал. 1, 3, 5 и 6, не дава основание 
нововъведените разпоредби сами по себе си 
извън контекста на компетентния орган да 
бъдат обявени за противоконституционни. 
Поради изложеното Конституционният съд 
намира, че промените в чл. 129, ал. 1, 4, 5 и 
6 и в чл. 130, ал. 1, 5 и 6, както са въведени 
с § 14 и 15 ЗИД на Конституцията, сами по 
себе си не са противоконституционни.
б) Относно правния статус на председателя 
на Върховния касационен съд, на председате­
ля на Върховния административен съд и на 
главния прокурор – промени в чл. 129, ал. 2 
и 3 и чл. 130, ал. 2 и 3, както са въведени с 
§ 14 и 15 ЗИД на Конституцията
Освен правния статус на съдиите, прокуро­
рите и следователите с § 14 и 15 са въведени 
нови разпоредби – чл. 129, ал. 2 и 3 и чл. 130, 
ал. 2 и 3, с които се урежда редът за назна­
чаване и освобождаване на председателя на 
Върховния касационен съд, на председателя 
на Върховния административен съд и на 
главния прокурор.