Държавен вестник, бр. 69, 2010 г., стр. 22

СТР.  22	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  69
изчислен очакваният брой ИХМ за рисковата 
група n (0 – 3), периода от време и вида ин­
дикаторна операция:
Очакван брой раневи 
инфекции в дадена 
рискова група паци­
енти (РГП)
Референтна стойност за РГП
=  ------------------------------------------------------------------------
100
x  
б р о й 
операции 
в РПГ
Стойностите за очаквания брой ИХМ в чети­
рите рискови групи се сумират и се изчислява 
стандартизираната честота за всички раневи 
инфекции в отделението/клиниката.
Стандартизирана чес­
тота на раневи ин­
фекции
Наблюдаван брой раневи инфекции
=  ----------------------------------------------------------------------------------
Очакван брой раневи инфекции
Стандартизираната честота на раневите 
инфекции е равна на единица, когато наблю­
даваният брой раневи инфекции отговаря на 
очаквания брой. Ако стойността на стандар­
тизираната честота на раневите инфекции е 
по-голяма от 1, са наблюдавани повече раневи 
инфекции, отколкото се е очаквало според 
референтните стойности. 
9. Идентификация на случаите на ВБИ. За 
осигуряване на достатъчна чувствителност на 
надзора е необходимо:
9.1. Обхващане (регистриране) по възмож­
ност на всички ВБИ, които са обект на интерес;
9.2. Редовно участие на клиничния мик­
робиолог във визитациите, поне в рисковите 
отделения;
9.3. Преглед от микробиолога на вписва­
нията за назначени антибиотици като част от 
мониторирането на антибиотичната консумация;
9.4. В рисковите отделения екипът по контрол 
на инфекциите трябва да извършва ежеседмично 
анализ на регистрираните ВБИ. 
10. Клиничните отговорници следят за пра­
вилното диагностициране, за регистрацията 
на ВБИ и за подаването на информация към 
екипа по контрол на инфекциите.
11. За целите на надзора на ИХМ се събират 
и обработват данни за появилите се след изпис­
ването постоперативни раневи инфекции (надзор 
след изписване – post-discharge surveillance). 
Това следва да важи най-малко за случаите, в 
които раневата инфекция е довела до повторно 
приемане на пациента в същата или в друга 
болница. Оперираните пациенти се проследяват 
за поява на инфекциите на хирургичното място 
до 30-ия ден след операцията, съответно до 1 
година при вложен имплант.
12. Данните от надзора трябва да се анали­
зират достатъчно често, за да  бъдат разпознати 
своевременно промени в заболяемостта от ВБИ. 
От друга страна, периодите на наблюдение 
трябва да бъдат достатъчно дълги (не по-малко 
от 3 месеца), за да не се повлияват  оценките 
от случайни натрупвания. В зависимост от 
големината на сектора или отделението (кли­
никата) се определят подходящите интервали. 
Раздел V
Профилактика на ВБИ
1. Профилактиката (превенцията) на ВБИ 
е отговорност на целия персонал на лечебното 
заведение: лекари, сестри/акушерки, фарма­
цевти, технически персонал и др. За целта е 
необходимо в длъжностните характеристики на 
персонала да бъдат ясно регламентирани кон­
кретните задължения и отговорности, свързани 
с профилактиката на ВБИ.
2. За профилактика на ВБИ се прилага ком­
плексен подход, който включва следните спе­
цифични елементи със задължителен характер: 
2.1. Стандартни предпазни и подходящи 
изолационни мерки при грижите за пациента 
с цел  да се ограничи предаване на ВБИ от 
пациент на пациент;
2.2. Защита на пациентите чрез огранича­
ване до възможния минимум на инвазивните 
манипулации и приложение на подходяща 
антибиотична и имунопрофилактика;
2.3. Защита на персонала от ВБИ.
3. Оценка на риска. Оценката на риска се 
извършва с цел правилно определяне на пред­
пазните мерки. 
3.1. Рискът от възникване на ВБИ се оп­
ределя от: 
3.1.1. фактори, свързани със здравното със­
тояние на пациента (хронични заболявания, 
степен на имунокомпрометиране);
3.1.2. фактори, свързани с вида на приложе­
ните диагностично-лечебни процедури, които 
могат да увеличат риска.
3.2. Пациентите и процедурите се категоризи­
рат (табл. 3), а предпазните мерки се планират 
(табл. 4)  според нивото на риска. 
Таблица 3. Дефиниране риска от ВБИ
Риск от 
ВБИ
Пациенти
Процедури
Минима­
лен
Неимунокомпромети­
рани;
без основно заболяване 
Не са инвазивни; 
няма контакт с би­
ологични течности 
(кръв, урина, фецес, 
ликвор, течности от 
телесни кухини)
Среден
Инфектирани пациенти 
или пациенти с рискови 
фактори
(възраст, неоплазми)
Контакт с биоло­
гични течности или 
инвазивни нехирур­
гични процедури
(напр. периферен 
венозен катетър, 
въвеждане на уро­
катетър)
Висок
Имунокомпромети­
рани пациенти (<500 
левкоцита на мл); мно­
жествени травми, теж­
ки изгаряния, органна 
трансплантация
Хирургична или 
високорискова ин­
вазивна процедура 
(напр. централен ве­
нозен катетър, тра­
хеална интубация)