Държавен вестник, бр. 50, 2006 г., стр. 59

Б Р О Й  50
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  59
Част III. Изпитване за безопасност и остатъч-
ни субстанции
Документите, които придружават заявлението
за издаване на лиценз за употреба, трябва да бъдат
представени съгласно чл. 279 и 280 ЗВД. Заяви-
телят трябва да гарантира, че изпитванията са про-
ведени в съответствие с изискванията на добрата
лабораторна практика (ДЛП).
Глава I. Провеждане на изпитванията
Част III. A. Изпитвания за безопасност
1. Документацията за изпитвания за безопас-
ност включва данни за:
1.1. Потенциална токсичност на ВМП и всички
опасни или неблагоприятни реакции, които могат
да се наблюдават при препоръчаните изисквания
за употреба при животните, като изпитванията
трябва да са свързани с тежестта на патологично-
то състояние.
1.2. Потенциални вредни реакции за човека,
предизвикани от остатъчни количества от ВМП
или субстанция в храни, получени от третирани
животни, и какви трудности тези остатъчни коли-
чества могат да създадат на промишлената прера-
ботка на храни.
1.3. Потенциален риск за човека в резултат на
контакт с ВМП при прилагането му върху животни.
1.4. Потенциален риск за околната среда при
употребата на ВМП. Данните трябва да бъдат си-
гурни и общовалидни.
Когато е необходимо, се използват матема-
тически и статистически методи за разработва-
не на експериментални методи и оценка на ре-
зултатите. На ветеринарните лекарите се пре-
доставя информация за терапевтичните възмож-
ности на продукта и за рисковете, свързани с
неговата употреба.
В някои случаи е необходимо да се изпитват
метаболитите от изходната суровина, когато те
присъстват като остатъци.
Ексципиент, който се използва за първи път в
областта на фармацията, трябва да се разглежда
като активна субстанция.
2. Фармакология
Ветеринарномедицинският продукт предизвик-
ва своя терапевтичен ефект и следователно фар-
макологичните изследвания, провеждани с опит-
ни животни и животни, за които е предназначен
ВМП, следва да бъдат включени в част IV.
Фармакологичните изследвания могат също да
помогнат за разбирането на токсикологичните
явления. В случаите когато лекарствен продукт
предизвиква фармакологични ефекти при липсата
на токсична реакция или при дози, по-ниски от
тези, които предизвикват токсичност, тези фар-
макологични ефекти се вземат при оценка на бе-
зопасността на ВМП.
Документацията по безопасността винаги се
предхожда от данни за фармакологичните проуч-
вания, проведени с лабораторни животни, и всяка
свързана с това информация, събрана по време на
клиничните изследвания с животните, за които е
предназначен ВМП.
3. Токсикология
3.1. Остра токсичност!
Проучванията на остра токсичност могат да
бъдат използвани за установяване на:
—възможните реакции от еднократно предо-
зиране при животни, за които е предназначен ВМП;
—възможните ефекти при инцидентно прила-
гане при хора;
—дозите, които могат да бъдат използвани в
изследванията за определяне на субхронична и хро-
нична токсичност.
Проучванията за остра токсичност трябва да раз-
крият острите токсични ефекти на субстанцията при
еднократно прилагане и продължителността им.
Проучвания за остра токсичност обикновено
се извършват най-малко при два видa бозайници.
Единият вид бозайник може да бъде заменен с
животните, за които е предназначен ВМП.
Проучванията за остра токсичност се извърш-
ват най-малко по два различни начина на прилага-
не. Един от тях може да бъде същият или подобен
на препоръчания начин на приложение при живот-
ните, за които е предназначен ВМП. Трябва да се
проучат възможните начини за контакт с ВМП при
хора, например при инхалация или кожен контакт.
За да се намали страданието и броят на жи-
вотните в проучванията за остра токсичност,
трябва да се използва колкото се може по-ма-
лък, но достатъчен брой животни, ако това е в
съответствие с установената международно приз-
ната практика.
3.2.Токсичност при многократно приложение.
Изпитванията за токсичност при многократно
приложение се извършват с цел установяване на
физиологични и/или патологични промени при
многократно приложение на активна субстанция
или комбинация от активни субстанции и връзка-
та им с приложените дози.
В случаи, при които активната субстанция или
ВМП са предназначени за непродуктивни живот-
ни, изпитванията за токсичност при многократно
приложение обикновено се извършват само върху
един вид животни. Това изпитване може да бъде
заменено с опити върху животните, за които е пред-
назначен ВМП. Честотата, начинът на прилагане
и продължителността на изследване трябва да
бъдат съгласно изискванията за клинична употре-
ба, като изследователят обосновано определя про-
дължителността на опита и избраните дози.
Изследването на субстанции или ВМП, пред-
назначени за употреба при продуктивни живот-
ни, трябва да бъде проведено при най-малко два
вида животни, единият от които да не е гризач.
Изследователят трябва да избере видовете жи-
вотни, като се съобразява с познанията относно
метаболизма на продукта в животинския и чо-
вешкия организъм. Изпитваната субстанция се
прилага перорално, като продължителността на
изпитването продължава най-малко поне 90 дни.
Изследователят ясно обосновава избора на мето-
да, честотата на приложение и продължителност-
та на изпитванията.
Максималната доза трябва да бъде така опре-
делена, че да доведе до видими токсични ефекти.
Най-ниската доза не трябва да предизвиква токси-
чен ефект.
Оценката на токсичните ефекти се основава на
наблюдение върху поведението и прираста, хема-
тологични и физиологични изпитвания, особено
свързаните с отделителните органи, а също и вър-