Държавен вестник, бр. 29, 2012 г., стр. 26

СТР.  26	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  29
ПРИЛОЖЕНИЕ № 1
Защитени територии
Член 1
1.	 Целта на защитените територии е да опазват:
а) представителни видове крайбрежни и 
морски екосистеми, влажни зони и ланд-
шафти с адекватни размери, за да осигурят 
тяхната дългосрочна жизнеспособност и 
да поддържат уникалното им биологично 
и ландшафтно разнообразие;
б) местообитания, биоценози, екосистеми 
или ландшафт, които са застрашени от 
изчезване в естествената им среда на 
разпространение или разсейване в Черно 
море или които са намалили естествените 
си райони на разпространение или есте-
тическата си стойност;
в) местообитания, критични за оцеляването, 
възпроизвеждането и възстановяването на 
застрашени видове от флората и фауната;
г) места с особено значение поради тяхната 
научна, естетическа, ландшафтна, културна 
или образователна стойност.
Член 2
1.	 Договарящите страни разработват критерии/
насоки за определяне на териториите, които 
отговарят на целите, посочени в член 1 на 
приложение № 1, в срок две години след 
влизането в сила на настоящия протокол.
2.	 Договарящите страни съставят списък от мес-
тата, които отговарят на техните критерии/
насоки, в срок три години след влизането в 
сила на този протокол.
3.	 Всяка договаряща страна се стреми да създаде 
защитени територии на базата на оценка на 
риска, уязвимост и приоритет, използвайки 
списъка, посочен в чл. 2, т. 2 от приложе­-
	
ние № 1.
4.	 Там, където такива предложени защитени 
територии попадат в границите на повече от 
една страна, компетентните власти на тези 
две или повече страни си сътрудничат по 
отношение на мерките, които трябва да се 
вземат.
Член 3
1.	 В съответствие с националното си законода-
телство договарящите страни вземат всички 
необходими мерки да осигурят целостта, 
устойчивостта и развитието на защитени 
територии, а именно:
а)	 засилване на процеса на прилагане на 
другите протоколи към конвенцията и на 
други подобни споразумения, по които са 
договарящи страни;
б)	 забрана на изхвърлянето или заустването 
на отпадъци и други вещества, които има 
вероятност пряко или косвено да увредят 
целостта на защитената територия или 
видове;
в)	 регулирането на преминаването на кораби, 
всякакво спиране или хвърляне на котва;
г)	 регулирането или забраната на въвежда-
нето на неместни видове или генетично 
модифицирани видове;
д)	 регулирането или забраната на всяка 
дейност, включваща изследване или мо-
дификация на почвата или изследване на 
подлежащия слой на сухоземната част, 
морското дъно или неговия подлежащ 
слой;
е)	 регулирането на всяка научноизследова-
телска дейност;
ж)	регулирането или забраната на риболова, 
лова, вземането на животни и събирането 
на растения или тяхното унищожение, как-
то и търговията с животни (или части от 
тях) и растения (или части от тях), които 
произхождат от защитените територии;
з)	 регулирането и ако се налага, забраната на 
всяка друга дейност или действие, които 
има вероятност да нанесат вреда или ущърб 
на видове или екосистеми или които могат 
да увредят естествените или културните 
характеристики на защитената територия;
и)	 всякакви други мерки, целящи опазването 
на екологичните и биологичните процеси 
и на ландшафта;
к)	 с тази цел договарящите страни осигуряват 
необходимото законодателство за защита 
и налагане на опазването на защитени 
територии.
Член 4
1.	 В рамките на националното екологично зако-
нодателство и политика договарящите страни 
предприемат всички необходими стъпки за 
хармонизиране на мерките за опазване на 
околната среда в защитените територии, вклю-
чително управлението на трансграничните 
защитени територии, координирани програми 
за изследвания и мониторинг в басейна на 
Черно море.
2.	 За всяка защитена територия тези мерки 
включват:
а)	 разработването и приемането на план за 
управление в стандартния формат;
б)	 подробна интегрирана регионална програ-
ма за мониторинг;
в)	 активно включване на местните общности 
в планирането и прилагането, включително 
помощ за местни жители, които могат да 
бъдат засегнати от създаването на подобни 
територии;
г)	 приемане на подходящи финансови меха-
низми;
д)	 регулиране на дейностите, включително 
издаване на разрешителни;
е)	 обучение на персонала, както и развитие 
на подходяща инфраструктура.
3.	 Договарящите страни следва да осигурят 
включването в националните планове за не-
предвидени случаи на мерки за реакция при 
инциденти, които могат да причинят щети 
или да представляват заплаха за защитените 
територии.
4.	 Когато са създадени защитени територии 
или ландшафти, покриващи едновременно 
сухоземни и морски територии, договарящите 
страни се стремят да осигурят координация 
на администрацията и управлението на спе-
циално защитената територия като цяло.