Държавен вестник, бр. 41, 2017 г., стр. 21

БРОЙ  41	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
т. 4 от Наредбата, юриск. Таскова изразява 
становище, че те са неоснователни, тъй като 
изменението в Наредбата касае отношения 
занапред, а старата отменена от тричленния 
състав на ВАС, трето отделение, разпоредба, 
което съдебно решение е предмет на насто­
ящото производство, все още би могла да 
намери приложение в заварени производства, 
които са висящи, поради което обжалваното 
решение следва да се остави в сила, а не да 
се обезсилва.
Заинтересованите страни – адвокатите 
Петя Миткова Белелиева, Цветелина Миткова 
Димитрова, Валентина Видинова Адиркова, 
Владислав Александров Янев, Виолета Мил­
чева Алексова, Кирил Димитров Петров, 
Чавдар Георгиев Тончев, Петромир Иванов 
Кънчев, Снежана Борисова Сутулова, Герга­
на Костова Върбанова и Николета Костова 
Тодорова, всичките от САК, не се явяват и 
не се представляват, както и не са изразили 
становища. 
Представителят на Върховната админи­
стративна прокуратура дава заключение за 
неоснователност на касационните жалби.
Върховният административен съд, петчле­
нен състав на първа колегия, счита, че каса­
ционните жалби са подадени от надлежно 
легитимирани страни и в срока по чл. 211, 
ал. 1 АПК и са процесуално допустими, но 
разгледани по същество, са неоснователни 
поради следните съображения:
За да отмени чл. 7, ал. 2, т. 4 от Наредбата, 
в редакция ДВ, бр. 28 от 28.03.2014 г., който 
предвижда, че … „за процесуално представител­
ство, защита и съдействие по граждански дела 
възнагражденията са следните:… при интерес 
над 10 000 лв. – 830 лв. + 3 % за горницата 
над 10 000 лв.“, тричленният съдебен състав на 
ВАС, трето отделение, е приел, че при приема­
нето му са нарушени процедурните правила, 
които уреждат приемането на нормативните 
актове – чл. 26, ал. 2 и чл. 28, ал. 1 от Закона 
за нормативните актове (ЗНА) в редакцията 
с ДВ, бр. 46 от 12.07.2007 г. Според съда съ­
гласно чл. 26, ал. 2 ЗНА преди внасянето на 
проект на нормативен акт съставителят на 
проекта го публикува на интернет страницата 
на съответната институция заедно с моти­
вите, съответно доклада, и се предоставя на 
заинтересованите лица най-малко 14-дневен 
срок за предложения и становища по проекта, 
а в случая това не е направено на интернет 
страницата на Висшия адвокатски съвет. Спо­
ред съда това нарушение е съществено и не 
е възприел дадените от Висшия адвокатски 
съвет обяснения в съдебното производство, че 
през 2014 г. е била изработена нова интернет 
страница и затова информацията за публику­
ването на акта не е била налична, но на сайта 
на Адвокатска колегия – Бургас, проектът е 
бил публикуван. Съдът е приел, че такива 
доказателства по делото няма и това изисква­
не на закона не било изпълнено. Освен това 
съдът е приел, че е нарушен и чл. 28, ал. 3 
ЗНА поради липса на мотиви към проекта 
за подзаконовия нормативен акт, какъвто 
представлява Наредбата относно причините, 
които налагат приемането на акта, целите, 
които се поставят, и очакваните резултати 
от прилагането и анализ за съответствие с 
правото на Европейския съюз.
Съдът е изложил мотиви в обжалваното 
си решение, че параметрите, на които трябва 
да отговаря адвокатското възнаграждение, са 
предвидени в чл. 36, ал. 2 ЗА и според него 
размерът на възнаграждението трябва да е 
справедлив и обоснован. Според съда нивата 
на адвокатските възнаграждения, вкл. и ми­
нималните, се обосновават с два обективни 
критерия – обема и сложността на извърше­
ната дейност и величината на защитавания 
интерес, като вместо съчетаното прилагане 
на тези критерии единственият, който е 
ползван в оспорената Наредба, е величината 
на материалния интерес. Направен е извод 
в обжалваното решение, че съдържанието 
на оспорения чл. 7, ал. 2, т. 4 от Наредбата 
противоречи на чл. 36, ал. 2 ЗА, чл. 56 и 122 
от Конституцията на Република България, 
тъй като може да доведе до ограничение на 
конституционно гарантираната възможност 
на граждани или юридически лица да защи­
тят правата си пред съд и да получат правна 
защита и съдействие.
Обжалваното решение е правилно поста­
новено.
В касационните жалби като основно оплак­
ване е посочена липсата на правен интерес 
за „Банка ДСК“ – ЕАД, да оспорва чл. 7, 
ал. 2, т. 4 от Наредбата, поради което жал­
бата пред първоинстанционния съд считат 
за недопустима, респ. съдът недопустимо се 
е произнесъл по нея.
Тези оплаквания са неоснователни.
Установено е по делото, че първоначално 
тричленният състав на ВАС, трето отделение, 
с определение № 5616 от 18.05.2015 г. е приел, 
че жалбата на „Банка ДСК“ – ЕАД, е процесу­
ално недопустима, тъй като е насочена срещу 
акт, който макар да носи наименованието на 
подзаконов нормативен акт, издадената от 
Висшия адвокатски съвет Наредба не при­
тежава белезите, с които се отличават тези 
актове. Според съда правилата на Наредба­
та са приети от орган на самоуправляваща 
се съсловна общност и определят ценови 
стандарти за упражняване на адвокатската 
професия. По тези съображения е прието от 
тричленния състав, че Наредбата на Висшия 
адвокатски съвет не представлява нормати­
вен акт, поради което неизпълнението є не е 
скрепено с прилагането на държавна принуда 
и затова жалбата е оставена без разглеждане, 
а делото е прекратено.
С определение № 1011 от 1.10.2015 г. по 
адм. дело № 7125/2015 г., петчленен състав на 
ВАС, първа колегия, е приел, че обжалваното 
определение е неправилно и го е отменил. 
Петчленният съдебен състав е приел, че съ­