Държавен вестник, бр. 17, 2006 г., стр. 10

С Т Р .  10
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  17
(2) При невъзможност да се издадат писме-
но или устно разпорежданията могат да се из-
дават чрез действия, чийто смисъл е разбираем
за лицата, за които се отнасят.
(3) При изпълнение на функциите по конт-
рол на безопасността на движението разпореж-
данията могат да се издават чрез действия или
знаци, посочени в закон.
(4) Разпорежданията на полицейския орган
са задължителни за изпълнение, освен ако на-
лагат извършването на очевидно за лицето пре-
стъпление или нарушение.
(5) Разпорежданията, издадени в писмена
форма, могат да се обжалват по реда на Закона
за административното производство.
Чл. 56. (1) Полицейските органи преду-
преждават устно или писмено лицето, за кое-
то има достатъчно данни и се предполага, че
ще извърши престъпление или нарушение на
обществения ред.
(2) За писменото предупреждение се съста-
вя протокол, с който лицето се предупреждава
за отговорността, която се предвижда при из-
вършване на съответното престъпление или
нарушение на обществения ред.
(3) Протоколът за предупреждение се съста-
вя в присъствието на лицето и на един свидетел,
като след запознаване със съдържанието му се
подписва от полицейския орган, лицето и сви-
детеля. Отказът на лицето да го подпише се
удостоверява с подписа на свидетеля. В случа-
ите на домашно насилие копие от протокола за
предупреждение се предоставя на пострадало-
то лице при поискване.
Чл. 57. (1) При установяване на условия и
причини за извършването на престъпления и
други нарушения на обществения ред полицей-
ските органи вземат мерки за отстраняването им.
(2) Когато други органи или организации са
компетентни да вземат мерките по ал. 1, поли-
цейските органи ги уведомяват писмено за това.
(3) Компетентните органи по ал. 2 са длъж-
ни в едномесечен срок писмено да уведомят
полицейските органи за взетите мерки.
Чл. 58. Полицейските органи предотвратя-
ват и разкриват престъпления.
Чл. 59. (1) Полицейските органи регистри-
рат лицата, които са привлечени като обви-
няеми за извършено умишлено престъпление
от общ характер. Държавните органи, осъщес-
твяващи наказателното производство, са
длъжни да предприемат необходимите мерки
за извършване на регистрацията от полицей-
ските органи.
(2) Регистрацията е вид обработване на лич-
ни данни за лицата по ал. 1, която се осъщест-
вява при условията на този закон.
(3) За целите на регистрацията полицейски-
те органи:
1. събират за лицата личните им данни, по-
сочени в чл. 18, т. 1—20 от Закона за български-
те документи за самоличност;
2. дактилоскопират и фотографират лицата;
3. изземват образци за ДНК профил на лица-
та, когато това е необходимо.
(4) За извършване на действията по ал. 3,
т. 1 и 2 съгласието на лицата не се изисква.
(5) Лицата са длъжни да предоставят изиск-
ваните образци по ал. 3, т. 3, а при отказ те се
изземват принудително с разрешение на съдия
от съответния първоинстанционен съд.
(6) Редът за извършване на полицейската
регистрация се определя с наредба на министъ-
ра на вътрешните работи.
Чл. 60. (1) Полицейските органи могат да
призовават в служебните помещения граждани
за изпълнение на определените им с този закон
правомощия.
(2) Полицейските органи писмено уведомя-
ват гражданите за призоваването. В съобщени-
ето изрично се посочват целта на призоваване-
то, часът и мястото на явяване.
(3) В неотложни случаи призоваването може
да се извършва по телефон, телекс или факс.
Призоваването по телефон или факс се удосто-
верява писмено от длъжностното лице, което
го е извършило, а по телекс—с писмено пот-
върждаване за полученото съобщение.
Чл. 61. (1) Полицейските органи могат да
извършват проверки за установяване самолич-
ността на лице:
1. за което има данни, че е извършило прес-
тъпление или друго нарушение на обществе-
ния ред;
2. когато това е необходимо за разкриване
или разследване на престъпления и при обра-
зувано административнонаказателно произ-
водство;
3. при осъществяване на контрол по редов-
ността на документите за самоличност и пре-
биваване в страната;
4. на контролен пункт, организиран от поли-
цията;
5. по искане на друг държавен орган за оказ-
ване на съдействие при условия и по ред, пред-
видени в закон.
(2) Установяването на самоличността се
извършва чрез представяне на документ за са-
моличност на лицето, сведения на граждани с
установена самоличност, които познават лице-
то, или по друг начин, годен за събиране на
достоверни данни.
Чл. 62. (1) Полицейските органи могат да
извършват действия по идентификация на лице,
когато:
1. самоличността на едно лице не може да
бъде установена по реда на чл. 61, ал. 2;
2. лицето е извършило престъпление или
съществуват данни, че е извършило престъп-
ление;
3. чужденец, търсещ закрила по Закона за
убежището и бежанците, е влязъл не по законо-
установения ред или е незаконно пребиваващ в
Република България.