Държавен вестник, бр. 41, 2004 г., стр. 66

С Т Р .  66
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  41
2.5. Метален гребен с дължина не по-малка от 110 mm
със седем, осем добре загладени зъба през 25 mm.
2.6. Измервател на горенето с точност до 0,5 s.
2.7. Шкаф за изпарения. Горивната камера се раз-
полага в шкаф с вътрешен обем не по-малък от 20
пъти и не по-голям от 110 пъти от обема на горивната
камера и всеки от размерите му—височина, широчина
и дължина, не е повече от два и половина пъти от
другите два размера.
Преди изпитването вертикалната скорост на въз-
духа през шкафа се измерва на разстояние 100 mm в
предната и задната част на мястото, където ще бъде
поставена горивната камера. Тя трябва да бъде между
0,10 и 0,30 m/s с цел да не създаде дискомфорт от изга-
рящите продукти на оператора. Допуска се използва-
нето на шкаф с естествена вентилация и подходяща
въздушна скорост.
3. Проби
3.1. Форма и размери
3.1.1. Формата и размерите на пробата са дадени на
фиг. 6. Дебелината на пробата съответства с дебелина-
та на изпитвания продукт. Тя не трябва да е по-голяма
от 13 mm. Когато се взема пробата, нейното сечение да
бъде с постоянни размери по цялата є дължина.
Фиг. 6. Проба
(размери в mm)
3.1.2. Ако формата и размерите на продукта не поз-
воляват вземането на проба с дадените размери, се
съобразяват следните минимални размери:
a) за проби с широчина между 3 и 60 mm дължината
е 356 mm; в този случай материалът се изпитва по ши-
рочината на продукта;
б) за проби с широчина между 60 и 100 mm дължи-
ната е най-малко 138 mm; в този случай разстоянието за
изгаряне съответства на дължината на пробата и из-
мерването започва от първата точка.
3.2. Вземане на проби
Пробите се вземат от материала, който се изпитва.
Материалите с различни скорости на горене в различни
посоки се изпитват във всяка посока. Взетите проби се
поставят в изпитвателната апаратура, така че да се
измери най-високата скорост на горене.
Когато материалът е доставен на широчина, дъл-
жина от най-малко 500 mm да се отреже, като покрива
цялата широчина. От тези проби се избират тези, които
са взети най-малко на 100 mm от края на материала и
равностоящи една на друга.
Проби се вземат по същия начин от крайните про-
дукти, когато формата на продукта го позволява. Кога-
то дебелината на продукта е повече от 13 mm, тя се
намалява до 13 mm чрез прилагане на механичен про-
цес върху тази страна, която не е към отделението за
пътниците. Ако това е невъзможно, изпитването се
провежда съгласувано с техническата служба на първо-
началната широчина на материала, като това се отбе-
лязва в изпитвателния протокол.
Съставни материали (виж т. 2.10 от приложение 1)
се изпитват като еднородни материали.
В случай на материали, направени от наложени
пластове от различни комбинации, които не са компо-
зитни материали, всички пластове, включени в мате-
риала в границите на 13 mm от лицевата страна, се из-
питват самостоятелно.
3.3. Условия, при които се провеждат изпитванията
Пробите престояват най-малко 24 h, но не повече от
7 дни при температура 23 ± 2 °C и относителна влажност
50 ± 5 %, като се поддържат при тези условия и преди
изпитването.
4. Процедури
4.1. Пробата с мъхестата или снобчеста повърхност
се поставя на равна повърхност и два пъти повърхност-
та се разресва обратно на косъма с гребен (т. 2.5).
4.2. Пробата се поставя в съда (т. 2.2), така че лице-
вата страна да бъде надолу към пламъка.
4.3. Дължината на пламъка се регулира да бъде 38 mm
по знака в камерата, като кранчето за въздуха на горел-
ката е затворено. Преди започване на първото изпитване
пламъкът гори най-малко 1 min, за да се стабилизира.
4.4. Съдът с пробата се вкарва в горивната камера,
така че краят на пробата да бъде изложен към пламъка
и след 15 s газта се прекъсва.
4.5. Измерването на времето за горене започва в
момента, когато стъпката на пламъка премине първа-
та измервателна точка. Наблюдава се разпространени-
ето на пламъка от страната, където той гори по-бързо
(горна или долна страна).
4.6. Измерването на времето за горене е завършило,
когато пламъкът достигне до последната точка на измер-
ване или когато загасне, преди да е достигнал последната
измервателна точка. Ако пламъкът не достигне послед-
ната точка, се измерва изгореното разстояние до точката,
в която пламъкът е изгаснал. Изгорено разстояние е раз-
ложената част от пробата, на която е унищожена повърх-
ността или вътрешността є от горене.
4.7. Ако пробата дълго време не се запали или спре
да гори, преди пламъкът да е достигнал първата изме-
рителна точка, в протокола се отбелязва, че скоростта
на горене е 0 mm/min.
4.8. Когато се прави серия от изпитвания или се
повтарят изпитвания, се осигурява температура на го-
ривната камера или съда за пробата 30 °C преди започ-
ване на следващото изпитване.
5. Изчисление
Скоростта на горене B(1) в милиметри за минута се
изчислява по формулата
 ,
където:
s е изгореното разстояние, в mm;
t—времето, в секунди, за изгаряне на разстоянието s.
Скоростта на горене B(1) за всяка проба се изчисля-
ва само в случай, че пламъкът е достигнал последната
измерителна точка или края на пробата.
Приложение № 7
към чл. 22, ал. 1
Изпитване за определяне топимостта
на материалите
1. Принцип
Пробата се поставя хоризонтално и с лице към елект-
рически нагревател. Един съд се поставя под нея за
събиране на капките.
Памучна вата се поставя в съда за проверка дали
някоя от капките гори.
2. Апаратура
Състои се от (фиг. 1):
a) електрически нагревател;
б) поставка за пробата със скара;
в) съд (за капките);
г) статив (за апаратурата).