Държавен вестник, бр. 53, 2006 г., стр. 36

С Т Р .  36
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  53
—или специално разрешение от отговорни-
те власти,
—или специална декларация относно тази
процедура пред отговорните власти и юриди-
ческите или административните действия от
страна на тези власти, ако те не смятат, че тази
процедура е от голямо значение за посрещане
на основните нужди на хората или животните,
включително разрешаването на различни на-
учни проблеми.
Член 10
По време на извършване на съответната про-
цедура използваното животно да остане подле-
жащо на мерките, изложени в чл. 5, освен ако те
не са съвместими с целта на процедурата.
Член 11
1. В края на процедурата да се реши дали
животното да се запази живо, или да се убие
чрез използването на хуманен метод. Едно
животно да не се оставя живо, ако има вероят-
ност да живее в болка и стрес, дори ако е въз-
становено здравословно във всички други от-
ношения.
2. Описанието от ал. 1 на този член да се
вземе от компетентно лице, особено ветерина-
рен лекар, или лице, което според чл. 13 е отго-
ворно за или е извършило процедурата.
3. Там, където в края на процедурата:
а) животното ще се запази живо, то да полу-
чи подходящите за здравословното му състоя-
ние грижи, да се постави под наблююдението
на ветеринарен лекар или друго компетентно
лице и да се държи в условия, отговарящи на
изискванията в чл. 5; условията, изложени по-
долу в тази алинея, може да се приложат само
там където според мнението на ветеринарния
лекар страданието няма да е последствие за
животното;
б) животното не се остава живо или не би
могло да се възползва от мерките в чл. 5 за
доброто си физическо състояние, се убива по
хуманен начин възможно най-бързо.
4. Нито едно животно, използвано вече в
процедура, водеща след себе си жестока или
непоносима болка или страдание, без значение
дали е прилагана упойка или аналгезия, да не се
използва в следващи процедури, освен ако не е
възстановило напълно здравето и доброто си
физическо състояние, а една следваща проце-
дура да е:
а) или такава, по време на която животно-
то да е под обща упойка до момента на убива-
нето му,
б) или такава, която да включва само мини-
мални интервенции.
Член 12
Въпреки останалите мерки в тази конвен-
ция там, където е необходимо, за законните цели
на процедурата отговорните власти да разре-
шат въпросното животно да се освободи, при
условие че са доволни от максимално положе-
ните грижи за запазване на доброто му физи-
ческо състояние. Освобождаване на животно
да не се разрешава само поради възпитателни
или тренировъчни цели.
Част IV—Разрешително
Член 13
Една процедура за целите от чл. 2 може да се
прилага от назначени лица или под пряката
отговорност на назначено лице или в случай че
е разрешено прилагането на експерименталния
или друг научен проект в съответствие с мерки-
те в националното законодателство. Разреши-
телното да се дава само на лица, които отговор-
ните власти смятат за компетентни.
Част V—Развъждане и звена за доставяне
на животни
Член 14
Звената за развъждане и доставяне на жи-
вотни да се регистрират при отговорните влас-
ти, подлежащи на освобождаване според чл. 21
или 22. Подобни регистрирани сгради да се съ-
образят с изискванията в чл. 5.
Член 15
Регистрацията, направена според чл. 14, да
определи точно кой отговаря за съответната
сграда и ще е достатъчно компетентен да управ-
лява и организира подходящи грижи за живот-
ните, отглеждани или държани в тази сграда.
Член 16
1. В регистрираните развъдни звена да се
организира в зависимост от развъжданите там
животни документирането на броя и вида на
напускащите такива, датата на напускане, име-
то и адреса на получателя.
2. В регистрираните звена за доставяне на
животни да се организира документирането на
броя и вида на пристигащите и напускащите
животни, датата на постъпване и напускане, кой
е поръчал тези животни, както и името и адреса
на получателя.
3. Отговорните власти да определят доку-
ментите, които лицето, отговарящо за сграда-
та, споменато в т. 1 и 2 от този член, трябва да
води и да държи на разположение при нужда.
Такива документи да се пазят минимум 3 годи-
ни от датата на последното им влизане в сила.
Член 17
1. Всяка котка или куче, държано в такава
сграда, да получи индивидуална и перманентна
маркировка по най-безболезнения начин, пре-
ди да се отбие от майката.
2. Там, където за първи път се приеме не-
маркирано куче или котка, след като е било
отбито от майката, то да получи маркировка
възможно най-скоро.
3. Там, където котка или куче се преместват
от една сграда в друга, преди да се отбият от
майката, не е практично да се маркира предва-
рително. Да се води документация специално
за майката, докато се маркира малкото.