Държавен вестник, бр. 49, 2010 г., стр. 3

БРОЙ  49	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
1. Член 10 се отменя.
2. В чл. 11 думите „и дневен максимален 
размер – 12 лв.“ се заличават.
3. В чл. 17, ал. 2 думите „720 лв.“ се заменят 
с „1000 лв.“.
4. В § 8 от преходните и заключителните 
разпоредби се създават ал. 3 и 4:
„(3) За 2010 г. не се определя добавка по 
чл. 84а от Кодекса за социално осигуряване 
към пенсиите на лица, навършили 75-годишна 
възраст.
(4) За периода от 1 юли до 31 декември 
2010 г. не се определя максимален размер на 
обезщетенията за безработица.“
§ 7. В Закона за здравното осигуряване 
(обн., ДВ, бр. 70 от 1998 г.; изм., бр. 93 и 153 
от 1998 г., бр. 62, 65, 67, 69, 110 и 113 от 1999 г., 
бр. 1 и 64 от 2000 г., бр. 41 от 2001 г., бр. 1, 
54, 74, 107, 112, 119 и 120 от 2002 г., бр. 8, 50, 
107 и 114 от 2003 г., бр. 28, 38, 49, 70, 85 и 111 
от 2004 г., бр. 39, 45, 76, 99, 102, 103 и 105 от 
2005 г., бр. 17, 18, 30, 33, 34, 59, 80, 95 и 105 от 
2006 г., бр. 11 от 2007 г.; Решение № 3 на Кон­
ституционния съд от 2007 г. – бр. 26 от 2007 г.; 
изм., бр. 31, 46, 53, 59, 97, 100 и 113 от 2007 г., 
бр. 37, 71 и 110 от 2008 г., бр. 35, 41, 42, 93, 99 
и 101 от 2009 г. и бр. 19, 26 и 43 от 2010 г.) в 
преходните и заключителните разпоредби се 
създава § 19к:
„§ 19к. За периода до 31 декември 2011 г. 
здравноосигурителните вноски върху възна­
гражденията по § 22о, т. 1 от преходните и 
заключителните разпоредби на Кодекса за 
социално осигуряване се дължат по реда на 
чл. 40, ал. 1, т. 1.“
§ 8. В Закона за данъците върху доходите на 
физическите лица (обн., ДВ, бр. 95 от 2006 г.; 
изм., бр. 52, 64 и 113 от 2007 г., бр. 28, 43 и 
106 от 2008 г., бр. 25, 32, 35, 41, 82, 95 и 99 
от 2009 г. и бр. 16 от 2010 г.) в преходните и 
заключителните разпоредби се създава § 10б:
„§ 10б. В облагаемия доход по трудови 
правоотношения не се включват изплатените 
възнаграждения съгласно § 22о, т. 1 от преход­
ните и заключителните разпоредби на Кодекса 
за социално осигуряване.“
§ 9. В Закона за насърчаване на заетостта 
(обн., ДВ, бр. 112 от 2001 г.; изм., бр. 54 и 120 
от 2002 г., бр. 26, 86 и 114 от 2003 г., бр. 52 и 
81 от 2004 г., бр. 27 и 38 от 2005 г., бр. 18, 30, 
33 и 48 от 2006 г., бр. 46 от 2007 г., бр. 26, 89 
и 109 от 2008 г. и бр. 10, 32, 41 и 74 от 2009 г.) 
в преходните и заключителните разпоредби се 
създава § 7а:
„§ 7а. За периода до 31 декември 2010 г. 
за изпълнение на програмите и мерките за 
насърчаване на заетостта вместо средствата 
по чл. 30а, ал. 1, т. 6 се предоставят средства, 
предназначени за възнаграждения за първия, 
втория и третия работен ден от временната 
неработоспособност в размер на 70 на сто от 
среднодневното брутно трудово възнаграждение 
за месеца, в който е настъпила временната не­
работоспособност, но не по-малко от 70 на сто 
от среднодневното уговорено възнаграждение.“
§ 10. Законът влиза в сила от 1 юли 2010 г.
Законът е приет от 41-ото Народно събрание 
на 16 юни 2010 г. и е подпечатан с официалния 
печат на Народното събрание.
Председател на Народното събрание: 
Цецка Цачева
5220
УКАЗ № 167
На основание чл. 98, т. 4 от Конституцията 
на Република България
П О С ТА Н О В Я В А М :
Да се обнародва в „Държавен вестник“ 
Законът за изменение и допълнение на Зако­
на за екстрадицията и Европейската заповед 
за арест, приет от ХLI Народно събрание на 
16 юни 2010 г.
Издаден в София на 25 юни 2010 г. 
Президент на републиката: Георги Първанов
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието:
Маргарита Попова
ЗАКОН
за изменение и допълнение на Закона за 
екстрадицията и Европейската заповед за 
арест (обн., ДВ, бр. 46 от 2005 г.; изм., бр. 86 
от 2005 г. и бр. 52 от 2008 г.)
§ 1. В чл. 4, ал. 3 след думата „(Интерпол)“ 
се добавя „или при получаване на сигнал чрез 
Шенгенската информационна система“.
§ 2. В чл. 19 се създава ал. 5:
„(5) Алинеи 1 – 4 не се прилагат, когато 
срещу исканото лице има висящо наказател­
но производство за престъпление, различно 
от това, за което се иска екстрадицията, или 
лицето трябва да изтърпи наказание за прес­
тъпление, различно от това, за което се иска 
екстрадицията.“
§ 3. В чл. 36 се правят следните изменения:
1. Алинея 1 се изменя така:
„(1) Европейска заповед за арест се издава 
за лица, извършили деяния, които се наказват 
съгласно правото на издаващата държава с 
лишаване от свобода или с мярка, изискваща 
задържане за максимален срок не по-малко от 
една година, или с друго по-тежко наказание, 
или ако наложеното наказание лишаване от 
свобода или мярката, изискваща задържане, е 
не по-малко от 4 месеца.“
2. В ал. 3 текстът преди т. 1 се изменя така: 
„Двойна наказуемост не се изисква за следните 
престъпления, ако в издаващата държава те са 
наказуеми с лишаване от свобода за максимален 
срок не по-малко от три години или с друго