Държавен вестник, бр. 41, 2002 г., стр. 20

С Т Р .  20
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  41
терството на здравеопазването беше избран да
идентифицира възможностите за разгръщане на
проекти, свързани с болничната хигиена и в част-
ност със стерилизацията. За тази цел бяха пред-
приети следните стъпки, свързани с планирането
на бъдещите действия:
1. Семинар в Нотвил (12—14.IV.1999 г.), в който
участваха български и швейцарски/германски спе-
циалисти. Цел: да се отработят сценариите и жела-
ните резултати в сферата на болничната хигиена.
2. Семинар в София (25—29.V.1999 г.), в който
участваха български и швейцарски специалисти.
Цел: цел да се дефинират конкретни проекти и
задачите им.
3. Среща в Министерството на здравеопазване-
то (1.VII.1999 г.) с д-р Ст. Кацаров, заместник-ми-
нистър. Цел: да се дискутира моделът на сътрудни-
чество с Министерството на здравеопазването.
4. Среща в Тюбинген (26.VII.1999 г.) за бри-
финг на швейцарските и германските специалис-
ти. Цел: формулиране на следващите стъпки/
подготовка на мисия за констатиране на фактите
през ноември 1999 г.
5. Мисия за заснемане на фактическата ситуа-
ция в България (22—26.ХI.1999 г.). Участници: бъл-
гарски проектоекип за управление на бъдещата
програма, специалисти от Швейцария, Германия и
България. Цел: срещи и дискусии с представители
на Министерството на здравеопазването, Национал-
ния център по заразни и паразитни болести, някои
болници, а така също и с преподаватели по хигиена,
микробиология, епидемиология, лабораторна ме-
дицина и сестрински грижи. Беше проведен семи-
нар с 13-те болници от проект “Централна стерили-
зация” за събирането на информация, която да пос-
лужи за формулиране на бъдещата програма.
6. Дискусии между български, швейцарски и
германски специалисти в Тюбинген (7.II.2000 г.).
Цел: да се координират плановете и датите за сре-
щи в периода до края на февруари 2000 г.
Резултатите и заключенията от тези срещи и
семинари са документирани. Те доведоха до фор-
мулирането на този Проектен документ.
1.3. Целесъобразност на Програмата за подоб-
ряване на болничната хигиена
1.3.0. Кратък обзор на сегашната ситуация
Съществуват редица фактори, обуславящи проб-
лемите в съществуващата система за болнична
хигиена. Някои от по-важните фактори са липсата
на информация и неадекватното обучение на ме-
дицинския и парамедицинския персонал във връз-
ка с някои хигиенни аспекти на лечебните грижи
и грижите за пациента. Друг фактор е отсъствието
на унифицирани правила за лечение. Също така
налице са “бели петна” в системата за осигуряване
на качеството, особено що се отнася до терапев-
тичното поведение и сестринските грижи. От своя
страна това води до наличието на явления, като
предписване на антибиотици без подобаваща ди-
агностична обосновка; липса на строго дефинира-
ни стандарти за почистване и дезинфекция; несъб-
людаване на някои клинични критерии (например
при установяването на вътреболнични инфекции).
В този смисъл следният пример е показателен:
според българското проучване “Нозокомиални
инфекции, 1993—1996” данните за осреднената
обща болестност от вътреболнични инфекции за
периода 1994—1996 г. показват приблизително
1,73 %. Това е една твърде ниска стойност в срав-
нение с международните данни (например данни-
те за Швейцария са приблизително 5—8 %). Срав-
нението поставя под съмнение достоверността на
посочената в споменатото проучване стойност, още
повече, че тя вероятно е предмет на големи флук-
туации за различните лечебни направления, отде-
ления в болниците и т.н., така че данните и резул-
татите са трудно сравними.
Структурната реорганизация в системата на
общественото здравеопазване е една от големите
цели на общия пакет от здравни реформи. Този
пакет включваше и реорганизацията на Държав-
ния санитарен контрол, който понастоящем е от-
говорен за мерките по наблюдението, превенция-
та и контрола на вътреболничните инфекции.
Ключовите аспекти в сферата на болничната
хигиена и микробиологичната диагностика, които
дефинира БШПБХ, са следните:
Мерки за осигуряване на качеството (например
въвеждането на хигиенни стандарти по отношение
на сестринските и лечебните грижи).
Мерки за повишаване на ефективността (нап-
ример чрез въвеждане на ефективни спрямо разхо-
дите практики по отношение на дезинфекцията).
Обучение на лекарите, сестрите и помощния
персонал в болничния сектор.
Мерки за засилване на мотивацията на персо-
нала, базиращи се на конкурентното начало (нап-
ример допълнително стимулиране за активна дей-
ност и доказан успех при намаляване честотата на
нозокомиалните инфекции).
1.3.1. Качество на сестринските грижи
Проведената комплексна оценка предполага,
че качеството на грижите за пациента не се е по-
добрило през последното десетилетие. Все още не
са дефинирани качествени стандарти на обслуж-
ването вероятно поради презумпцията, че “общес-
твеното производство” само ще ги изиска и създа-
де. Последствията от тази липса на стандарти са:
ниско качество на здравните услуги, липса на адек-
ватна медицинска отчетност и система за специа-
лизиран одитинг, намалена отговорност и отчет-
ност пред пациентите.
1.3.2. Осигуряване на справедливо разпределе-
ние и достъп до здравните услуги
Българското законодателство постулира, че
“всички български граждани трябва да имат достъп
до медицински услуги, както и до безплатно меди-
цинско обслужване във всички обществени здравни
заведения”. Българското правителство потвърди своя
ангажимент да обезпечи справедливото разпределе-
ние на здравните услуги. Най-силните доказателст-
ва за това могат да се намерят в градските райони,
където е налице излишък на квалифициран меди-
цински персонал; в повече от 1000 селски общини
обаче здравните услуги се предоставят от фелдшери
без прякото участие на лекари. Въпреки това вън от
всякакво съмнение е фактът, че всички граждани
без ограничение имат достъп до здравни услуги,
отговарящи на определени стандарти.
1.3.3. Управление и ефективност
Неефективността и неефикасността произти-
чат основно от затрудненията, пред които е изпра-
вено Министерството на здравеопазването. До
1995 г. Министерството на здравеопазването от-
говаряше централно за всички аспекти на здрав-
ната система. Впоследствие тази отговорност беше
делегирана на 28-те районни центъра по здравео-
пазване (регионални агенции на МЗ). Фактът, че