Държавен вестник, бр. 102, 2003 г., стр. 73

Б Р О Й  102
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  73
III. Общи подходи, използвани с цел ограничаване
на емисиите
10. Съществуват няколко подхода за ограничаване
или предотвратяване емисиите на УОЗ от стационарни
източници. Те включват замяна на изходни материали,
модификация на технологичните процеси (включител-
но ремонтно-техническото обслужване и експлоатаци-
онния контрол) и модернизация на съществуващите
инсталации. По-долу в списъка е дадено общо описание
на достъпните мерки, които могат да се прилагат или
поотделно, или в съчетание с други такива:
а) замяна на изходните материали, ако те представ-
ляват УОЗ или когато съществува директна връзка
между тези материали и емисиите на УОЗ от съответ-
ния източник;
b) използване на най-добрите екологосъобразни
методи, например рационално стопанисване, програ-
мите за профилактично ремонтно-техническо обслуж-
ване или внедряване на такива технологични проме-
ни, като затворените системи (например в коксовите
пещи или използването на инертни електроди за елек-
тролиза);
c) модификация на технологичната схема с цел да
се осигури пълно изгаряне на материалите, което пре-
дотвратява образуването на устойчиви органични за-
мърсители, чрез контрол на параметрите, като напри-
мер температурата на изгаряне или времето на престо-
яване на материалите в инсталацията;
d) методи за очистване на димните газове, напри-
мер термично или каталитично изгаряне или окисле-
ние, утаяване на праха, адсорбция;
e) обработка на остатъчните продукти, отпадъците
и утайките от отпадните води, например чрез въздейс-
твие с високи температури или превръщането им в
инертни вещества.
11. Равнищата на емисиите, посочени при различ-
ните мерки в таблиците 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8 и 9, се отнасят
по правило за всеки конкретен случай. Стойностите или
интервалите от стойности характеризират равнищата
на емисиите, изразявани като процентен дял от предел-
но допустимите стойности на съответните емисии при
използване на традиционните технологии.
12. Съображенията, засягащи икономическата
ефективност, могат да се основават на общите го-
дишни разходи за единица намаляване степента на
замърсяване (включително капиталните и експлоа-
тационните разходи). Разходите, свързани със съкра-
щаването на емисиите на ТОЗ, също така трябва да се
разглеждат в рамките на цялостния икономически
механизъм на технологичния процес, например ефекта
от мерките за ограничаване на емисиите и производ-
ствените разходи. С оглед на множеството от въз-
действащи фактори, инвестиционните и експлоата-
ционните разходи са много специфични за индивиду-
алните случаи.
IV. Методи за ограничаване на емисиите на ПХДД/Ф
А. Изгаряне на отпадъците
13. Изгарянето на отпадъци включва изгарянето на
комунално-битови, опасни и медицински отпадъци и
необработените утайки от отпадните води.
14. Към основните мерки за ограничаване на емиси-
ите на ПХДД/Ф от инсталациите за изгаряне на отпа-
дъците спадат:
а) първичните мерки, засягащи изгаряните отпадъци;
b) първичните мерки, засягащи технологичните
регламенти;
c) мерките за контрол на физичните параметри на
горивния процес и отработените газове (например тем-
пературните етапи, скоростта на охлаждане, съдържа-
нието на кислород и др.);
d) очистване на газовете от горивната камера;
e) обработка на остатъчните продукти, образуващи
се в процеса на очистване.
15. Първичните мерки, засягащи изгаряните от-
падъци, чиято същност е контрол на ниво подбор на
суровини и материали с цел намаляване количество-
то на халогенсъдържащи вещества чрез замяната им
с несъдържащи халогени алтернативни материали,
не са подходящи при изгарянето на комунално-бито-
ви или опасни отпадъци. По-ефикасният подход е мо-
дифициране на горивния процес и прилагане на вто-
рични мерки за очистване на газовете от горенето.
Контролът на ниво суровини и материали е полезна
първична мярка за съкращаване на количеството на
образуващите се отпадъци, която като допълнително
предимство не изключва възможността за рецикли-
рането им. Приложението на такива мерки може да
доведе до косвено съкращаване на емисиите на ПХДД/
Ф в резултат от намаляването на количеството на
изгаряните отпадъци.
16. Към важните и ефективните мерки за съкра-
щаване на емисиите на ПХДД/Ф спада модификаци-
ята на технологичните регламенти с цел оптимиза-
ция на условията на изгаряне (обикновено темпера-
турата е 850 °С и по-висока, количеството на подаде-
ния кислород се изчислява в зависимост от топлин-
ния капацитет и консистенцията на отпадъците, не-
обходимото време на престой на материалите—око-
ло 2 сек при 850 °С и достатъчна циркулация на газа,
недопускане на слабо нагрети зони в камерата за
изгаряне на битови отпадъци и др.). При изгаряне в
кипящ слой работната температура е под 850 °С, при
което също се постигат адекватни параметри на еми-
сиите. При съществуващите горивни инсталации обик-
новено се налага промяна в конструкцията им или
подмяна на инсталацията и като алтернатива може
да се окаже икономически осъществимо в някои стра-
ни. Необходимо е съдържанието на въглерод в пепел-
та да бъде сведено до минимум.
17. Мерки, свързани с очистването на димни газове.
Посочените по-долу мерки осигуряват възможността
за достатъчно ефективно намаляване на съдържанието
на ПХДД/Ф в димните газове. Синтезът de-novo проти-
ча при температура 250—450 °С. Тези мерки са пред-
поставка за по-нататъшно намаляване на замърсяване-
то с цел постигане на изискваното равнище на емисии-
те на изхода на отводния комин:
a) рязко охлаждане на димните газове (доста ефек-
тивен и относително евтин метод);
b) прибавяне на инхибитори, като триетаноламин
или триетиламин (които също така могат и да редуци-
рат азотни оксиди), обаче в този случай по съображе-
ния за сигурност трябва да се има предвид възможност-
та от протичане на странични реакции;
c) използване на системи за събиране на прах при
температури 800—1000 °С, например с керамични фил-
три и циклонни сепаратори;
d) използване на нискотемпературни електрораз-
рядни системи; и
e) предотвратяване на утаяването на летлива пепел
в системата за отвеждане на димните газове.
18. За очистване на димните газове се използват
следните методи:
a) традиционни прахоутаители за намаляване на
количеството на свързаните с частиците ПХДД/Ф;
b) селективна каталитична редукция (СКР) или се-
лективна некаталитична редукция (СНКР);
c) адсорбция с активен въглен или кокс в системи с
неподвижен или псевдовтечнен слой;
d) различни видове адсорбционни методи и опти-
мизирани системи за очистване със скрубери със сме-
си от активен и пещен въглен и варни и варовикови
разтвори в реактори с неподвижен, подвижен и псев-
довтечнен слой. Ефективността при улавянето на
ПХДД/Ф може да се повиши чрез предварително на-
насяне на слой от активен въглен върху повърхността
на ръкавния филтър;