Държавен вестник, бр. 61, 2014 г., стр. 69

БРОЙ  61	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  69  
и водите, Нотариалната камара на Република 
България и Фондация „Български адвокати 
за правата на човека“. 
Министерският съвет счита искането за 
неоснователно. Според него приемането на 
чл. 12, ал. 1 ЗВ е било наложително и правно 
необходимо предвид факта, че посочените в 
нея обекти имат характеристиките на публична 
държавна собственост с оглед установената 
практика на Конституционния съд. Законът 
действа занапред и действието му не се раз­
простира върху заварени правоотношения и 
не засяга придобити права. Нормата на чл. 12, 
ал. 1 ЗВ, както се посочва в становището, не 
съдържа в себе си вещноправни елементи и 
няма вещноправен характер. В заключение 
в него са включени и съображения относно 
режима на отчуждаване на земеделски земи. 
Министърът на регионалното развитие 
също поддържа, че искането е неоснователно. 
Според него липсват основания чл. 12, ал. 1 
ЗВ да бъде тълкувана като одържавяване на 
островите и земите в реките и други водни 
обекти. Текстът има действие само занапред. 
Според министъра на регионалното развитие 
съществува синхрон между чл. 12, ал. 1 ЗВ 
и Закона за държавната собственост (ЗДС). 
Обявяването на островите за публична дър­
жавна собственост е логично предвид факта, 
че те се намират във води, които са публична 
държавна собственост. 
Министърът на околната среда и водите 
също намира искането за установяване на не­
конституционност на чл. 12, ал. 1 ЗВ за неосно­
вателно. Решаващи според него за преценката 
на законодателя за невъзможността островите 
да имат друг собственик освен държавата са 
самите характеристики на тези имоти, пред­
назначението и начинът им на ползване. Той 
посочва, че островите, образувани в резултат 
на естествените процеси, настъпили в реките, 
са подвижен и непостоянен обект в речното 
легло, което има променлива площ над водата, 
променливи и непостоянни граници, поради 
което не могат да бъдат частна собственост 
с ясно местоположение, площ, граници, съ­
седи и т.н. Според министъра на околната 
среда и водите островите са част от речното 
корито, те са нестабилни и потенциално 
опасни обекти. Техните характеристики не 
позволяват използването им в частен инте­
рес. Образуваните в резултат на естествени 
процеси острови не могат по негово мнение 
да се обособят като земеделска земя и за тях 
не е приложим ЗСПЗЗ.
Различно е мнението на Нотариалната ка­
мара. Тя намира, че искането е основателно 
и трябва да се уважи, защото е налице непра­
вомерно одържавяване (национализиране) на 
недвижим имот без наличието на правни и 
законови основания. Държавата според стано­
вището трябва да зачита неприкосновеността 
на частната собственост. 
Фондация „Български адвокати за правата 
на човека“ намира искането за основателно 
при предпоставката, че с приемането на 
чл. 12, ал. 1 ЗВ стават държавна собственост 
и островите, които преди това са имали друг 
собственик. Според нея придобитите права 
трябва да се зачитат, иначе би се посегнало 
на неприкосновеността на частната собстве­
ност. Колкото за решението на законодателя 
да обяви островите за публична държавна 
собственост, според становището следва да 
се направят някои разграничения. Въпрос на 
свободно усмотрение е обявяването за дър­
жавна собствеността на речни острови, обра­
зували се без или с незначителното участие 
на наслоявания от крайбрежни имоти, които 
не принадлежат на държавата, дори и това 
да е станало преди влизането на оспорената 
разпоредба в сила. Не може обаче да се обо­
снове обявяването за държавна собственост 
на остров, образуван от парче земя, откъс­
нало се от частен имот, най-малкото преди 
влизането на оспорения текст на закона в 
сила. От друга страна, фондацията счита, че 
законодателят не е свободен в преценката си 
да обяви даден имот за публична държавна 
собственост. Обосновката на този извод се 
търси по пътя на аналогията с правното 
положение на пристанищата, които могат да 
бъдат собственост както на държавата, така 
и на частни лица. В становището се посочва 
също така, че е неприемлива постановката, 
според която всички острови и новообразу­
вани земи служат за удовлетворяването на 
обществени интереси и са от всеобща полза. 
Преценката трябва да е конкретна и следва да 
се свърже с корабоплаването или безпрепят­
ственото осъществяване на други свързани с 
водите дейности. В заключение се посочват 
и някои съображения за несъответствието на 
чл. 12, ал. 1 ЗВ, доколкото с него се отнема 
собственост, с чл. 1 от Протокол № 1 на Кон­
венцията за защита на правата на човека и 
основните свободи.
Конституционният съд, след като обсъди 
доводите, изложени в искането и в постъпи­
лите по делото писмени становища, за да се 
произнесе, взе предвид следното:
Член 12, ал. 1 ЗВ гласи: „Публична дър­
жавна собственост са островите и земите, 
образувани в резултат на естествени процеси, 
настъпили в реките, водоемите и островите 
във вътрешните морски води и териториал­
ното море.“ Този текст е бил приет от 38-ото 
Народно събрание без никакви дискусии както 
на първото, така и на второто си гласуване 
през 1999 г. При прилагането му обаче са се