Държавен вестник, бр. 61, 2017 г., стр. 25

БРОЙ  61	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  25  
2. Страната ищец уведомява секретариата, че 
ще отнесе спора към арбитраж съгласно член 
25 от настоящата конвенция. Уведомлението 
е придружено от писменото уведомление на 
страната ищец, исковата молба и подкрепящите 
документи, посочени в параграф 1. Секретари­
атът препраща така получената информация 
до всички страни.
Член 2
1. Ако спорът е отнесен към арбитраж в 
съответствие с член 1 от настоящата част, се 
учредява арбитражен съд. Той се състои от 
трима членове. 
2. Всяка страна по спора определя арбитър, 
като двамата така определени арбитри посоч­
ват със споразумение трети арбитър, който е 
председател на съда. При спорове между повече 
от две страни страните с един и същи интерес 
определят съвместно със споразумение един 
арбитър. Председателят на съда не може да 
бъде гражданин на която и да е от страните по 
спора, обичайното му местожителство не трябва 
да е на територията на някоя от тези страни и 
той не трябва да бъде нает на служба от никоя 
от тях и не трябва да е работил по случая в 
каквото и да е друго качество.
3. Всяка свободна позиция се попълва по на­
чина, предвиден при първоначалното определяне.
Член 3
1. Ако една от страните по спора не е опре­
делила арбитър в срок два месеца след датата, 
на която страната ответник е получила известие 
за арбитража, другата страна може да уведоми 
генералния секретар на ООН, който осъществява 
назначението в допълнителен двумесечен срок.
2. Ако председателят на арбитражния съд не 
е бил назначен в срок два месеца след датата на 
назначението на втория арбитър, генералният 
секретар на ООН, по искане на някоя от стра­
ните, назначава председателя в допълнителен 
двумесечен срок. 
Член 4
Арбитражният съд постановява решенията 
си в съответствие с разпоредбите на настоящата 
конвенция и международното право.
Член 5
Освен ако страните по спора договорят дру­
го, арбитражният съд определя свой собствен 
процедурен правилник.
Член 6
По искане на една от страните по спора 
арбитражният съд може да препоръча основни 
временни мерки за защита.
Член 7
Страните по спора улесняват работата на 
арбитражния съд и по-конкретно, като използват 
всички средства на тяхно разположение:
а) предоставят му цялата относима докумен­
тация, информация и услуги; и
б) при необходимост му дават възможност да 
призовава свидетели или експерти и да получава 
техните показания. 
Член 8
Страните по спора и арбитрите са длъжни да 
спазват поверителността на всяка информация 
или документи, които са получили при условия 
на поверителност по време на производството 
пред арбитражния съд.
Член 9
Освен ако арбитражният съд определи друго 
поради конкретните обстоятелства по случая, 
неговите разходи се поемат поравно от страни­
те по спора. Съдът води отчет за всички свои 
разходи и представя на страните окончателен 
отчет за разходите.
Член 10
Всяка страна, която има правен интерес към 
предмета на спора и която може да бъде засегната 
от решението, има право да се намеси в произ­
водството със съгласието на арбитражния съд.
Член 11
Арбитражният съд може да изслушва и взе­
ма решения по насрещни искове, произтичащи 
пряко от предмета на спора.
Член 12
Решенията на арбитражния съд както по 
процедура, така и по същество, се вземат с 
мнозинство от гласовете на неговите членове.
Член 13
1. Ако една от страните по спора не се яви 
пред арбитражния съд или не успее да представи 
доводи в своя защита, другата страна може да 
поиска от съда да продължи производството и 
да вземе решение. Отсъствието на една от стра­
ните или невъзможността на дадена страна да 
представи доводи в своя защита не представлява 
фактор за прекратяване на производството.
2. Преди да се произнесе с окончателно ре­
шение, арбитражният съд трябва надлежно да 
се увери, че искът е добре обоснован във фак­
тологично и правно отношение.
Член 14
Арбитражният съд произнася своето оконча­
телно решение в срок пет месеца след датата, 
на която е учреден в пълен състав, освен ако 
сметне за необходимо да удължи срока за пери­
од, който не може да надхвърля допълнителни 
пет месеца.
Член 15
Окончателното решение на арбитражния съд 
се ограничава до предмета на спора и трябва да 
посочва мотивите, на които се основава. То трябва 
да съдържа имената на участвалите членове и 
датата на окончателното решение. Всеки член 
на съда може да приложи отделно или особено 
мнение към окончателното решение.
Член 16
Окончателното решение е задължително за 
страните по спора. Тълкуването на настоящата 
конвенция, изразено чрез окончателното решение, 
също е обвързващо за всяка страна, встъпваща 
по член 10 от настоящата част, доколкото реше­
нието е свързано с въпроси, по отношение на