Държавен вестник, бр. 50, 2003 г., стр. 19

Б Р О Й  50
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  19
са по същество гражданскоправни. Разпоред-
бата на чл. 112г, ал. 1, т. 2 ЗЕЕЕ във връзка с
неизпълнение на задълженията, които налага
глобата по чл. 164, ал. 1, т. 4, не създава общо
административно задължение за всички граж-
дани. Тя се отнася само за тези, които желаят
да се присъединят към топлопреносната мрежа
и предпочитат да не плащат топлоенергията,
съгласно § 69, ал. 15 ПЗРЗИДЗЕЕЕ. Това са тези
потребители, чиято собственост общо е по-мал-
ка от 10 % от отопляемия обем на сградата.
Щом сам ЗЕЕЕ е дал възможност на някои
граждани да ползват топлинната енергия по този
начин на заплащане и не е въведено по адми-
нистративен път всички да получават топлин-
на енергия по реда на чл. 112, ал. 1, т. 2, няма
основание да бъдат глобявани за това, че са
предпочели възможността, която сам законът
им е създал. Те не са извършили администра-
тивно нарушение, поради което не следва да им
се налага административно наказание.
Съдия: Васил Гоцев
Пенка Томчева
(в частта на чл. 164, ал. 1, т. 4 ЗЕЕЕ)
С оспорената разпоредба е предвидено ад-
министративно наказание за поведение, обус-
ловено от личната воля, респ. материални въз-
можности на потребителите при избора им да
ползват или не законово регламентираната,
предлагана по договор услуга.
Характеристичните белези на администра-
тивното нарушение са: 1. да става дума за дея-
ние (действие или бездействие), което наруша-
ва установения ред на държавното управление;
2. да е извършено виновно, и 3. да е обявено за
наказуемо с административно наказание, нала-
гано по административен ред.
В случая законът е обявил за администра-
тивно нарушение бездействието на потребите-
лите на топлоенергия, които не са сключили
договори и не са монтирали в жилищата си
топлоотчитащи средства в посочения срок.
В нарушение на чл. 4, ал. 2 от Конституци-
ята, според който наред с другото е постано-
вено конституционно изискване за гаранти-
ране правата на личността и създаването на
условия за свободно развитие, както и в нару-
шение на чл. 6 за равенство на гражданите и
на чл. 19, ал. 2 от Конституцията за защита на
потребителите, с оспорената разпоредба отнап-
ред със самия закон се предрешава въпросът
за вината, доколкото материалноправното
основание за административното наказание е
немонтирането на топлоотчитащите средства.
С оспорената разпоредба потребителите са
лишени от правото си на избор на начина на
отчитане и съответно заплащане ползваната
от тях топлоенергия.
Съдия: Пенка Томчева
30965
МИНИСТЕРСТВА
И ДРУГИ ВЕДОМСТВА
МИНИСТЕРСТВО
НА ИКОНОМИКАТА
ДОГОВОР
между правителството на Република България
и правителството на Република Йемен за вза-
имно насърчаване и защита на инвестициите
(Ратифициран със закон, приет от ХХХIХ На-
родно събрание на 1 октомври 2002 г.—ДВ, бр. 97
от 2002 г. В сила от 11 април 2003 г.)
Правителството на Република България и
правителството на Република Йемен, нарича-
ни по-долу “договарящи страни”;
желаейки да ускорят икономическото сътруд-
ничество във взаимна изгода на двете страни;
в стремежа си да създадат и поддържат спра-
ведливи и безпристрастни условия за инвестиции
от инвеститори на едната договаряща страна на
територията на другата договаряща страна;
признавайки, че взаимното насърчаване и
защитата на такива инвестиции спомагат за раз-
ширяването на икономическите връзки между
двете страни и стимулират инвестиционните
инициативи,
се договориха за следното:
Член 1
Определения
За целите на този договор:
1. Понятието “инвестиция” означава всяка-
къв вид вложение на инвеститор от едната до-
говаряща страна на територията на другата
договаряща страна в съответствие със законо-
дателството на договарящата страна, на чиято
територия е направена инвестицията, и включ-
ва по-специално, но не изключително:
а) права на собственост, ограничени вещни
права върху недвижими имоти, ипотеки, залози;
б) акции, дялове, ценни книжа или други фор-
ми на участие в дружество;
в) парични вземания или искове за изпълне-
ние, които имат икономическа стойност, свър-
зани с инвестицията;
г) права на интелектуална собственост, таки-
ва като определените в многостранните догово-
ри, сключени под егидата на Световната орга-
низация по интелектуална собственост, докол-
кото договарящите страни са страни по тях,
включващи, но не ограничаващи се до авторски
и сродните им права, патенти, търговски марки,
търговски наименования, промишлени дизайни
и права върху технологични процеси, права вър-
ху растителни видове, ноу-хау и гудуил;
д) всяко право, предоставено по силата на
закон, договор или административен акт на ком-
петентен държавен орган, включително всяко