Държавен вестник, бр. 27, 2024 г., стр. 28

СТР.  28	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  27
дължения за тях. В този смисъл засягането на 
правата не означава непременното настъпване 
на вреди за правните субекти като предпос-
тавка за обжалването, а една възможност за 
засягане на правата. Прогресивният характер 
на легитимацията според чл. 186, ал. 1 АПК 
е възможността да се обжалват нормативните 
актове на администрацията не само когато 
са налице пряко нарушени права, но и при 
предстоящо засягане на права.
Разгледана по същество, жалбата е осно-
вателна по искането за обявяване на нищож-
ността на оспорената разпоредба на чл. 11, 
ал. 1, т. 6 от Наредбата.
Наредбата е подзаконов административен 
акт съгласно чл. 75, ал. 1 АПК, който е издаден 
по прилагането на закон (КТ) по смисъла на 
чл. 75, ал. 2 АПК. Компетентността на ад-
министративния орган да издаде подзаконов 
нормативен акт е уредена с чл. 76, ал. 1 АПК 
и чл. 2, ал. 1 ЗНА – нормативни администра-
тивни актове се издават от изрично овластени 
от Конституцията на Република България или 
закон органи.
Съгласно пар. 2 от заключителните раз-
поредби на Наредбата, тя е издадена от 
министъра на труда и социалната политика 
съгласно делегацията по чл. 281, ал. 5 КТ 
(изм., ДВ, бр. 100 от 1992 г., предишна ал. 4; 
изм., бр. 25 от 2001 г.). Съгласно чл. 281, ал. 5 
КТ „Работодателят е длъжен да организира 
провеждането на периодично обучение или 
инструктаж на работниците и служителите по 
правилата за осигуряване на здравословни и 
безопасни условия на труд при условия и по 
ред, определени с наредба на министъра на 
труда и социалната политика.“
Оспорената разпоредба е със следното съ-
държание: „Чл. 11. (1) Работодателят осигурява 
провеждането на инструктажи по безопас-
ност и здраве при работа на всеки работещ 
независимо от срока на договора и продъл-
жителността на работното време, вкл. и на: 
… 6. всички други лица, които ще посещават 
производствени звена на предприятието“.
При извършената от настоящия съдебен 
състав на Върховния административен съд 
преценка относно наличието на материал-
на компетентност за министъра на труда и 
социалната политика да приеме оспорената 
разпоредба на чл. 11, ал. 1, т. 6 от Наредбата 
се констатира допуснато от административния 
орган нарушение на чл. 2, ал. 1 ЗНА и чл. 76, 
ал. 1 АПК, както и на чл. 12 ЗНА, което обос- 
новава извод за приемането є извън рамките 
на законовата делегация по чл. 281, ал. 5 КТ.
По предписанието на чл. 2, ал. 1 ЗНА и 
чл. 76 АПК за издаването на нормативния ад-
министративен акт е необходимо съответният 
орган да е изрично овластен от Конституцията 
или от закон. Преценката относно материята, 
подлежаща на подзаконова регламентация, 
тоест на предмета на нормативното адми-
нистративно регулиране и относно органа, 
натоварен с това, е на законодателя. Съглас-
но чл. 12 ЗНА актът по прилагане на закон 
може да урежда само материята, за която е 
предвидено той да бъде издаден. Издаването 
на подзаконов нормативен административен 
акт, без да е налице делегация за това, обус- 
лавя нищожност на този акт, респективно на 
съответната част от него, която е издадена 
извън законовата делегация.
Делегацията за издаване на нормативен ад-
министративен акт за уреждане на условията и 
реда за провеждане на обучение и инструктаж 
по безопасност и здраве при работа е намерила 
израз в разпоредбата на чл. 281, ал. 5 КТ. В 
този смисъл именно на министъра на труда 
и социалната политика е изрично делегирана 
компетентност да уреди с наредба условията и 
реда, при които се организира провеждането 
на периодично обучение или инструктаж на 
работниците и служителите по правилата за 
осигуряване на здравословни и безопасни 
условия на труд. Този орган е овластеният 
от закона да приеме Наредбата и да уреди 
съгласно нейния чл. 11, ал. 1 провеждането 
на инструктажи по безопасност и здраве при 
работа на всеки работещ. Извън рамките на 
предоставената му материална компетентност 
обаче е да регламентира провеждането на 
такива на всички други лица, които ще посе-
щават производствени звена на предприятието, 
тоест различни от работещите там лица. Като 
е приел разпоредбата на чл. 11, ал. 1, т. 6 от 
Наредбата, с която е уредил провеждането от 
работодателя на инструктаж на лица, различни 
от работещите, които ще посещават производ-
ствени звена на предприятието, министърът е 
създал подзаконова регулация извън предмета, 
определен в чл. 281, ал. 5 КТ, и установените 
с тази разпоредба рамки. Разпоредбите, които 
делегират нормотворческа компетентност, 
са с императивен характер и не подлежат на 
разширително тълкуване. Обхватът на зако-
новата делегация на министъра на труда и 
социалната политика е точно определен. Той 
не позволява създаване на регламентация, 
която касае субекти, извън тези по чл. 281, 
ал. 5 КТ, измежду които „всички други лица, 
които ще посещават производствени звена на 
предприятието“ не са. Ето защо следва да се 
приеме, че е налице нарушение на императив-
ната разпоредба на чл. 12 ЗНА. С Наредбата, 
която съставлява подзаконов нормативен акт, 
не може да се уреждат първични отношения 
извън уредените такива в закона.
В допълнение, систематичното тълкуване 
на разпоредбите на чл. 11, ал. 1, т. 6 и ал. 6 от 
Наредбата сочи воля на издателя на акта да 
уреди обществените отношения по инструкти-
рането на посетителите на производствените 
звена в предприятието (и то в отлика с регу-
лацията за инструктажа на другите субекти 
по чл. 11, ал. 1, т. 1 – 5 от Наредбата). Това