Държавен вестник, бр. 67, 2024 г., стр. 170

СТР.  170	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  67
както е задължителна и възможността за съ­
дебен контрол. Според чл. 411ж НПК делата 
за престъпления от общ характер, извършени 
от главния прокурор, са подсъдни като първа 
инстанция на Софийския градски съд, което 
правило съответства на общия ред за опре­
деляне на подсъдността, предвиден в чл. 35, 
ал. 4 НПК, когато се касае за наказателно 
производство срещу магистрати, какъвто е и 
главният прокурор. В досъдебната фаза специ­
ални правила са предвидени за обжалване на 
отказ от образуване на досъдебно производство 
(чл. 411б НПК), за контрол върху основанията 
и реда за отвеждане на прокурора, разследващ 
главния прокурор (чл. 411е НПК). Извън тези 
случаи, по силата на чл. 411и НПК се прилага 
общият ред по НПК. Следователно в рамките 
на особеното производство по глава тридесет и 
първа „а“ е предвиден инстанционен контрол 
в рамките на прокуратурата; предвидена е 
възможност за съдебен контрол върху дейст­
вията и актовете на прокурора, разследващ 
главния прокурор; на главния прокурор като 
обвиняем и подсъдим са предоставени всич­
ки материалноправни и процесуалноправни 
гаранции, които са на разположение и на 
останалите граждани според НПК. В такъв 
случай не може да бъде прието твърдението, 
че не са създадени необходимите предпоставки 
за пълноценно реализиране на неговото право 
на защита. Не може също така да се приеме, 
че е налице противоречие с принципа на рав­
нопоставеността на гражданите пред закона, 
доколкото не могат да бъдат идентифицирани 
различия в начина, по който законът третира 
главния прокурор като обвиняем или подсъдим 
от гледна точка на предоставени материални и 
процесуални права в сравнение с останалите 
граждани.
3. По отношение на правомощията на про­
курора, разследващ главния прокурор
Съображенията за противоконституцион­
ност в искането относно функционалната 
характеристика на прокурора, разследващ 
главния прокурор, са свързани най-вече със 
спецификите в правомощията му и субектната 
му специализация.
Правомощията на прокурора, разследващ 
главния прокурор, са изрично дефинирани 
като „ръководи досъдебното производство“ и 
„участва в съдебното производство“ в чл. 411а, 
ал. 4 НПК. При съпоставяне на разпоредбите 
от глава тридесет и първа „а“ с конституцион­
ната уредба на устройството и правомощията 
на прокуратурата, както и с общите правила 
на НПК могат да бъдат формулирани няколко 
извода. 
Първо, прокурорът, разследващ главния 
прокурор, е компетентен да упражнява част от 
конституционните правомощия на прокурату­
рата. От една страна, това следва от стеснения 
субектен обхват на компетентността му – само 
в случаи на престъпления от общ характер, 
извършени от главния прокурор, негов замест­
ник и техни съучастници (чл. 413з НПК). От 
друга, това следва и от рестриктивната редак­
ция на ал. 4 на чл. 411а НПК, от която може 
да се изведе заключението, че по отношение 
на него са неприложими правомощията по 
чл. 127, т. 4, 5 и 6 от Конституцията. С оглед 
непрецизната формулировка на ал. 4 се създава 
впечатлението, че способът по т. 2 на чл. 127 
от Конституцията също не му е предоставен, 
т.е. прокурорът, разследващ главния прокурор, 
не би могъл сам да извършва действия по раз­
следването. Разпоредбата на ал. 4 на чл. 411а 
НПК обаче следва да се тълкува корективно във 
връзка с разпоредбите на чл. 411г НПК, озагла­
вен „Контрол върху действията на прокурора 
за разследване на престъпления, извършени 
от главния прокурор“, и най-вече неговата 
алинея 3, изр. последно, която предвижда 
възможност при упражняване на контролните 
си правомощия контролиращият прокурор да 
извършва действия по разследването и други 
процесуални действия в досъдебна фаза, което 
в съдържателен аспект съответства на право­
мощието по т. 2 на чл. 127 от Конституцията. 
Конституционният съд приема, че прокурорът, 
разследващ главния прокурор, също е компетен­
тен сам да извършва действия по разследването. 
В тази връзка, по отношение на правомощието 
му да „ръководи разследването“ също следва 
да се презюмира и възможността прокурорът, 
разследващ главния прокурор, да „упражнява 
надзор за законосъобразното му провеждане“ 
(чл. 127, т. 1, предл. второ от Конституцията) 
чрез отмяна на постановления на разследващи­
те органи, отстраняване на разследващ орган и 
др., доколкото осъществяването на ръководство 
заедно с надзор е основното правомощие на 
прокурорските органи в досъдебна фаза на 
наказателния процес, където процесуалният 
ред предвижда действията по разследване­
то да се извършват от разследващи органи 
извън системата на прокуратурата, както е 
предвидено в чл. 411в НПК. Що се отнася до 
правомощието „да участва в съдебното произ­
водство“ (чл. 411а, ал. 4, предл. второ НПК), 
то единствените способи, чрез които по Кон­
ституция прокурорски орган може да участва 
в съдебната фаза на наказателния процес, са 
като привлича към отговорност лицата, които 
са извършили престъпление (т.е. чрез внасяне 
на обвинение в съда – Решение № 14 от 1999 г. 
по к.д. № 1/1999 г.; Решение № 7 от 2004 г. по 
к.д. № 6/2004 г.), и като поддържа обвинението 
по наказателни дела от общ характер (чл. 127, 
т. 3 от Конституцията). Следователно според 
уредбата на глава тридесет и първа „а“ от 
НПК прокурорът, разследващ главния проку­
рор, разполага с правомощията по т. 1 – 3 на 
чл. 127 от Конституцията в пълния им обем. 
Второ, прокурорът, разследващ главния 
прокурор, е единственият прокурорски орган,