Държавен вестник, бр. 8, 2004 г., стр. 17

Б Р О Й  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  17
Натриева лампа и поляриметър, градуирани в
ъглови градуси:
Q = 0,8825 + 0,0006 (C—9)—0,0033 (T—20)
Живачна лампа със зелена светлина и поляри-
метър, градуирани в ъглови градуси:
Q = 1,0392 + 0,0007 (C—9)—0,0039 (T—20)
Бяла светлина с филтър от бихромат и глюко-
мер с международна скала за захар в градуси, къ-
дето в посочените формули:
С e общото съдържание на захарите в поляризи-
рания инвертен разтвор (%);
Т— температурата на инвертния разтвор при от-
читане на поляризацията (°С).
Забележка 1.
Общото съдържание на захарите С в инверт-
ния разтвор може да се изчисли от показанията за
директна поляризация и промяната на инверсията
по общоприетия начин, като се използват общо-
приетите величини за специфично въртене на за-
харозата, лактозата и инвертната захар.
Корекцията 0,0006 (C—9) и т. н. е точна само
ако С е приблизително 9. За нормално кондензира-
но мляко тази корекция може да се пренебрегне,
тъй като С е близко до 9.
Забележка 2.
Отклонението на температурата от 20 °С с 1 °С
оказва малко влияние на показанията за директ-
ната поляризация, но за поляризацията след ин-
версия е необходима корекция, ако температурата
се отклонява с повече от 0,2 °С.
Корекцията 0,0033 (T—20) и т. н. е точна само
за температурния интервал от 18 °С до 22 °С.
7.3. Повторяемост
Разликата между резултатите от два анализа,
проведени едновременно или в бърза последова-
телност на една и съща проба, от един и същ лабо-
рант, при еднакви условия, не трябва да превиша-
ва 0,3 g захароза в 100 g кондензирано мляко.
VII. Метод 6. Определяне съдържанието на
млечна киселина и лактати
1. Обхват и сфера на приложение
С този метод се определят млечната киселина
и лактатите, като млечна киселина, съдържащи се
в млеката по чл. 9—12.
2. За целите на това приложение “Съдържание
на млечна киселина и лактати в сухи млека” е
съдържанието на млечната киселина и лактатите,
изразени, както е определено по този специфици-
ран метод.
3. Принцип на работа
Мазнините, белтъчините и лактозата се извли-
чат едновременно от пробата чрез добавяне на
меден сулфат и калциев хидроксид с последваща
филтрация.
Посредством концентрирана сярна киселина и
в присъствието на меден сулфат (II) млечната
киселина и лактатите във филтрата се превръщат
в ацетилдехид.
Съдържанието на млечна киселина се опреде-
ля колориметрично, като се използва p-хидрокси-
дифенил.
Съдържанието на млечна киселина и лактати
се изразява в милиграми млечна киселина на 100 g
сух безмаслен остатък.
4. Реактиви
4.1. Разтвор на меден сулфат (II): разтварят се
250 g меден сулфат (II) (CuSO4.5H2O) във вода и се
разреждат до 1000 ml с вода.
4.2. Суспензия на калциев хидроксид
4.2.1. Стриват се 300 g калциев хидроксид
[Са(ОН)2] в хаван с вода, като се използват общо
900 ml. Суспензията трябва да е прясно приготвена
преди използване.
4.2.2. Суспензия на калциев хидроксид: стриват
се 300 g калциев хидроксид [Са(ОН)2] в хаван с вода,
като се използват общо 1400 ml. Суспензията тряб-
ва да е прясно приготвена непосредствено преди
използването є.
4.3. Разтвор на сярна киселина—меден сулфат
(II): към 300 ml сярна киселина (от 95,9 % до 97,0 %)
(m/m) се прибавят 0,5 ml разтвор на меден сулфат
(II) (т. 4.1).
4.4. Разтвор на р-хидроксидифенил (С6Н5С6Н4ОН):
разтварят се 0,75 g р-хидроксидифенил посредст-
вом разклащане и слабо загряване в 5 ml воден
разтвор на натриев хидроксид (NaОН), съдържащ
5 g NaОН на 100 ml. Разрежда се с вода до 50 ml в
мерителна колба. Разтворът се съхранява в кафява
стъклена бутилка на тъмно и хладно място. Разтво-
рът не се използва при промяна в цвета или при
помътняване. Срокът на максимална трайност е 72 h.
4.5. Стандартен разтвор на млечна киселина:
разтваря се (непосредствено преди употреба)
0,1067 g литиев лактат (СН3СНОНСООLi) във вода
и се разрежда до 1000 ml в обемна колба. Един ми-
лилитър от този разтвор отговаря на 0,1 mg млеч-
на киселина.
4.6. Стандартно възстановено мляко: предва-
рително се анализират няколко проби от високо-
качествено сухо мляко. За изработване на калиб-
ровъчната крива се избира пробата с най-ниско
съдържание на млечна киселина—не повече от
30 mg/100 g сух безмаслен остатък. Следва се про-
цедурата на работа, описана в т. 6.2.1 и 6.2.2.
5. Апаратура
5.1. Аналитична везна
5.2. Спектрофотометър, подходящ за отчитане
дължина на вълната 570 nm
5.3. Водна баня при 30 °С ± 2 °С
5.4. Хаван и чукало
5.5. Филтърна хартия (Schleicher или Schull 595,
Whatman 1, или еквивалентна)
5.6. Епруветки, пирекс или еквивалентни съдо-
ве (с размери 25 Ч 150 mm)
Забележка. Всички стъклени съдове трябва да
са абсолютно чисти и предназначени за използва-
не само за това определяне. Остатъците от утайки
трябва да се отстранят с концентрирана солна
киселина преди измиване.
6. Начин на работа
6.1. Празна проба
Празната проба се извършва, като се поставят
30 ml вода в 50 ml градуирана епруветка и същата
се третира, както е описано от т. 6.2.4 до т. 6.2.11.
Ако стойностите на празната проба на водата пре-
вишават еквивалента от 20 mg млечна киселина
на 100 g сух безмаслен остатък, реактивите трябва
да бъдат проверени и замърсеният реактив или
реактиви трябва да се подменят.
6.2. Определяне