Държавен вестник, бр. 36, 2011 г., стр. 13

БРОЙ  36	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  13  
Централната избирателна комисия е ко­
лективен орган; няма уредба в Конституци­
ята. В законодателството при действието на 
Конституцията от 1991 г. насам се установява 
традиция, която е продължена и в Изборния 
кодекс – при формирането на ЦИК е възприето 
партийното начало; съставът є се назначава от 
държавния глава, т.е. от президента на репу­
бликата след консултации и по предложения 
на парламентарно представените партии и 
коалиции (чл. 23, ал. 1 ИК). Председателят на 
ЦИК се излъчва измежду членовете на ЦИК, 
т.е. той е в състава є на същото основание, 
както и другите членове. Председателят на 
ЦИК не е самостоятелен орган с правомощия; 
неговите функции са предимно организацион­
ни. Това тяхно естество не предопределя, че 
с назначаването на председателя на ЦИК по 
предложение на най-голямата парламентарно 
представена партия или коалиция ще бъдат 
нарушени конституционни принципи. И още, 
съвместното упражняване на функциите от 
председателя и секретаря на ЦИК, както и 
въведеното ограничение председателят и се­
кретарят да не могат да бъдат от една и съща 
партия или коалиция от партии (чл. 15, ал. 3 
ИК) поддържат желания баланс. Конститу­
ционният съд не установява противоконсти­
туционност на чл. 23, ал. 2 ИК.
Член 25, ал. 1, т. 6 ИК съдържа едно от 
основанията за предсрочно прекратяване 
пълномощията на член на ЦИК – по искане 
на предложилата го партия или коалиции от 
партии, т.нар. отзоваване.
В искането оспорването се мотивира с 
нарушаването принципите на демократич­
ната и правова държава (преамбюла и чл. 1, 
ал. 2 от Конституцията) и забраната една 
политическа партия да присвоява осъществя­
ването на народния суверенитет (чл. 1, ал. 3 
от Конституцията). Подкрепя се от Висшия 
адвокатски съвет, Български адвокати за 
правата на човека, Националната асоциация 
„Инициатива за местно самоуправление“ и 
Института за модерна политика. Останалите 
страни считат оспорването за неоснователно.
Искането е основателно.
Относно независимостта на мандатни 
органи и нейното гарантиране Конституци­
онният съд се е произнасял по основанията 
за предсрочно прекратяване на индивидуален 
мандат на член на публичноправен орган. 
С Решение № 13 от 2010 г. по к.д. № 12 от 
2010 г. мандатността се определя като защитен 
механизъм на демокрацията и „няма съмне­
ние, че индивидуалните мандати могат да се 
прекратяват предсрочно на изрично посочени 
основания. Това са установени обективни фа­
кти или оставка“. С Решение № 9 от 1994 г. 
по к.д. № 11 от 1994 г. съдът се е произнесъл, 
че „предсрочното прекратяване на мандата е 
допустимо по изключение и само при настъп­
ване на такива обстоятелства, които обектив­
но отнемат възможността да се изпълняват 
задълженията, възложени с мандата, както 
и при подаване на оставка... Недопустимо 
е предсрочно прекратяване на базата на 
субективни преценки“. По настоящото дело 
Конституционният съд няма основание да се 
отклонява от тези ясни позиции.
Наистина цитираните произнасяния на 
Конституционния съд се отнасят до дейност­
та на конституционни органи, а ЦИК не е 
предмет на изрична конституционна уредба. 
Но функциите на ЦИК са свързани пряко с 
осъществяването на основни конституцион­
ни начала, поради което Конституционният 
съд преценява, че посочените изисквания 
за мандатността са валидни и за ЦИК. Ето 
защо оспореното основание за предсрочно 
прекратяване пълномощията на член на ЦИК 
противоречи на смисъла и принципите на 
мандатността, като позволява прекратяването 
да стане въз основа на субективна преценка на 
политическия субект, номинирал своя канди­
дат, поради което е противоконституционно. 
Възможността за отзоваване по всяко време на 
член на ЦИК от политическата сила, която го 
е предложила, поставя този член в несигурност 
и зависимост от партийната централа. Ман­
датът на член на ЦИК не е от политическата 
партия, която го е предложила; мандатът му 
е като член на независим централен орган 
с отговорни публични функции. Заслужава 
да се подчертае, че след като членовете на 
ЦИК веднъж са назначени в състава є, те се 
откъсват от зависимостта на своите партий­
ни предложители и се превръщат в членове 
на независим и неутрален централен орган, 
който е отговорен за цялостното произвеж­
дане на изборите. Без такова „откъсване“ 
ЦИК не може да осъществява възложените 
є функции. Това заключение е основано на 
самата Конституция и ясните є принципи за 
свободния мандат (чл. 67 от Конституцията) 
и политическия плурализъм (чл. 11 от Кон­
ституцията).
Само на базата на свободния мандат чле­
новете на ЦИК могат да изпълняват задачите 
си като независим и неутрален орган и да 
подготвят и провеждат честни избори, както 
изисква чл. 3 от Допълнителния протокол 
към КЗПЧОС. Изискване на Венецианската 
комисия (Съвет на Европа) е избирателните 
комисии да са неутрални и независими органи 
(Кодекса за добрата практика при избори). 
Конституционният съд установява противо­
конституционност на чл. 25, ал. 1, т. 6 ИК.
Член 26, ал. 1, т. 3 и 27 и ал. 8 ИК съдър­
жат уредба на някои правомощия на ЦИК и 
хипотези на съдебно обжалване на решенията 
є. В чл. 26, ал. 1, т. 3 и 27 ИК се регулира 
правомощието ЦИК да издава методически 
указания за работата на избирателните коми­