Държавен вестник, бр. 78, 2002 г., стр. 44

С Т Р .  44
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  78
—“чиста” стая за подготовка на клетъчни кул-
тури, среди и стъклена посуда;
—лаборатория за серологични изследвания с
използване на инактивиран антиген.
—помещение за персонала.
3. Лабораторно облекло.
Връхно работно облекло, използвано само в
лабораторията, ръкавици за еднократна употреба
при всички манипулации с инфектиран материал,
стерилизация на посудата и пране на облеклото—
в лабораторията.
4. Контрол на персонала.
В лабораторията влизат само поименно обучени
лица. На персонала не е разрешено да имат достъп
до прасета 48 ч. след напускане на лабораторията.
5. Оборудване.
—ламинарен бокс (клас I или II) с двойна НЕРА
филтрация;
—фризер (—70°);
—фризер (—20 °С);
—хладилници (—4 °С);
—криостатен микротом;
—хомогенизатор;
—инкубатор (за предпочитане СО2);
—инвертен светлинен микроскоп;
—флуоресцентен микроскоп.
—центрофуга;
—бидестилатор;
—автоклав;
—перална машина със сушилня и ютия;
—общо лабораторно оборудване: везни, рН-
метър, миксер, шейкър, водна баня, многоканал-
ни и едноканални пипети с обем от 1 мкл до 300 мкл
със съответните наконечници;
—ELISA-система—инкубатор клатачка, мие-
що устройство, рийдер за фотометрично отчита-
не на плаки, компютър със съответния софтуер и
принтер.
6. Вирусни щамове.
Всички изолати на вируса се съхраняват на
сигурно място дълбоко замразени във фризер, кой-
то не се използва за съхраняване на други вируси и
материали, несвързани с диагностиката на КЧС.
Използват се индивидуални ампули, щателно но-
мерирани, с етикет. Води се стриктна документа-
ция за вирусните щамове—произход, дати и резул-
тати от контролните изследвания.
7. Опитни животни.
Всички опитни животни се унищожават преди
напускане на звеното. Труповете се изгарят след
приключване на изследването.
II. Клинично и постмортално обследване
Клиничните признаци и постморталните лезии
при прасетата, инфектирани с вируса на КЧС, сил-
но варират в зависимост както от свойствата на
вируса, така и от състоянието на животните.
1. заболяването протича в остра, хронична и
конгенитална форма:
а) при острата форма—избухване на заболява-
нето във всички възрастови групи, съпроводено с
пирексия, треперене, липса на апетит, вялост, от-
слабване, конюктивити, констипация, последвана
от диария; няколко дни след това ушите, коремът
и вътрешната страна на бедрата се оцветяват чер-
вено-синьо-виолетово; животните умират за 1—2
седмици; внезапната смърт и липсата на клинич-
ни признаци не са симптоматични за КЧС;
б) при известни обстоятелства, свързани с въз-
растта и кондицията на животните, а също и с вклю-
чения вирусен щам, може да се развие подостра или
хронична форма, която се протрахира от 2—4 сед-
мици или месец; наблюдава се спиране на растежа,
анорексия и интермитираща пирексия и диария;
в) конгениталната перзистираща инфекция може
да не бъде открита месеци и да засегне само някол-
ко прасила във фермата; клиничните признаци са
неспецифични: изтощение при липса на перексия.
Хроничната и перзистиращата инфекция вина-
ги водят до смърт на животното. Вирусът засяга
имунната система, най-важният признак е генера-
лизираната левкопения, което често се установява
преди появата на треска. Имуносупресията може
да доведе до развитието на конкурентна инфекция.
2. Постмортални изменения:
а) при острата форма: в типичните случаи лим-
фните възли са хеморагични, хеморагии се наблю-
дават в епикардиума, в бъбреците, пикочния ме-
хур, по кожата и подкожно;
б) в субакутните (хроничните) случаи—некро-
зи или “бутонни” язви се наблюдават в мукозата
на гастроинтестиналния тракт, епиглотиса и ла-
ринкса като допълнение на останалите лезии.
Хистопатологичните находки не са патогномич-
ни. Лезиите могат да включват паренхиматозна
дегенерация на лимфоидната тъкан, клетъчна про-
лиферация на васкуларната интерстициална тъкан
и негноен менингоенцефалит.
Вариабилността на клиничните признаци и
постморталните лезии не дават възможност да се
установи недвусмислена диагноза.
Предполагаемата диагноза, базирана на кли-
ничните признаци и постморталните лезии, тряб-
ва своевременно да бъде потвърдена чрез лабора-
торни изследвания.
III. Правила за вземане и обработка на проби от
свине за серологично и вирусологично изследване
1. Кръвни проби се вземат в стерилни стъклени
флакони при стриктно спазване на правилата за
антисептика.
2. След напълване на флакона с кръв до 2/3 от
обема му той се оставя в изправено положение за
около 20—30 минути на стайна температура за от-
деляне на кръвен серум.
3. След отделяне на кръвен серум той се прелива
в стерилни стъклени флакони и плътно се затваря.
4. Пробата кръвен серум се съхранява дълбоко
замразена във фризер.
5. За вирусологично изследване се вземат: цял
далак, един бъбрек и тонзили (или ретрофаренги-
ални лимфни възли), които се изпращат в лабора-
торията в охладено състояние. При невъзможност
взетите проби от вътрешни органи се поставят в
полиетиленов плик и се съхраняват до транспор-
тирането им в лабораторията по КЧС във фризер.
6. Кръвните проби и пробите от вътрешни ор-
гани се идентифицират чрез номера, които се опис-
ват в придружителното писмо.
7. Пробите се транспортират до лабораторията
в хладилна чанта, придружени от писмо, издадено
от държавен ветеринарен лекар.
Схема за вземане на кръвни проби от свине
Брой животни:
Брой кръвни проби:
До 9 бр. свине
2
От 10 до 49 бр. свине
5
От 50 до 99 бр. свине
7
От 100 до 199 бр. свине
10
От 200 до 399 бр. свине
15
От 400 до 999 бр. свине
20