Държавен вестник, бр. 40, 2006 г., стр. 105

Б Р О Й  40
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  105
НАРЕДБА № 42
от 20 април 2006 г.
за здравните изисквания към сперма от го-
вежди и биволски бици при обмена є между
Република България и държавите—членки
на Европейската общност, и при внасянето
 от трети страни
Раздел I
Общи положения
Чл. 1. С тази наредба се уреждат здравните
изисквания към:
1. центровете за изкуствено осеменяване, в
които се получава сперма от говежди и бивол-
ски бици;
2. животните донори;
3. спермата от говежди и биволски бици;
4. спермата от говежди и биволски бици при
обмена є между Република България и държа-
вите—членки на Европейската общност (ЕО);
5. спермата от говежди и биволски бици при
внасяне от трети страни.
Раздел II
Изисквания към центровете за изкуствено
осеменяване
Чл. 2. Центровете за изкуствено осеменяване:
1. получават разрешение по реда на чл. 33,
ал. 1 от Закона за животновъдството;
2. се поставят под контрола на официален
ветеринарен лекар;
3. разполагат с помещения:
а) за отглеждане на животните, от които се
получава сперма;
б) за изолиране на болни животни, отделено
от помещенията по буква “а”;
в) за получаване на сперма, включително от-
делно помещение за почистване, дезинфекци-
ране и стерилизиране на инструментите, съдо-
вете и инвентара;
г) за обработка на спермата, което може да
не е разположено на същия терен;
д) за съхраняване на спермата, което може
да не е разположено на същия терен;
4. построени и изолирани по начин, който не
допуска контакт с животни извън центъра;
5. помещенията им се проектират и постро-
яват по начин, който позволява лесно да се по-
чистват и дезинфекцират;
6. се проектират така, че помещенията за
отглеждане на животни, помещенията за обра-
ботка на сперма и тези за съхранение на сперма
са физически отделени помежду си.
Чл. 3. (1) В центровете за изкуствено осе-
меняване по чл. 2:
1. се отглеждат животни от вида, от който
получават сперма; когато е необходимо да се
отглеждат и други видове животни, се осигуря-
ват условия те да не носят риск за здравето на
тези, от които се получава сперма, и да отгова-
рят на изискванията, поставени от официалния
ветеринарен лекар, отговарящ за центъра;
2. ветеринарният лекар, който ги обслужва,
води дневник за всички отглеждани животни и
отбелязва следните данни:
а) идентификационен номер, дата на ражда-
не, порода;
б) здравословно състояние, лечебни и про-
филактични третирания и ваксинации;
3. влизането на външни лица се допуска след
разрешение от ветеринарния лекар по т. 2 при
спазване правилата за вътрешния ред в обекта;
4. работещите са запознати със:
а) изискванията за хигиената и методите за
дезинфекция, свързани с предотвратяване въз-
никването и разпространението на болести;
б) работата в стерилни условия;
в) методите на получаване, обработване и
съхранение на сперма;
5. спермата се получава, обработва и съхраня-
ва само в предназначените за целта помещения;
6. инструментите, които влизат в контакт
със спермата и животните, са за еднократна
употреба или се почистват, дезинфекцират или
стерилизират преди всяка употреба;
7. продукти от животински произход, добав-
ки и разредители, които се използват при обра-
ботката на спермата, са добити от източници,
които не представляват риск за здравето на
животните, или преди употреба са обработени
по начин, който предотвратява подобен риск;
8. съдовете за съхранение и транспортиране
на сперма се дезинфекцират или стерилизират
преди всяка употреба;
9. криогенната среда не се използва преди това
за други продукти от животински произход.
(2) В регистрираните по чл. 17, т. 1 и 2 цен-
трове се обработва и съхранява само сперма,
получена в такъв център, която не е влизала в
контакт с друга пратка от сперма.
(3) Сперма, която не е получена в регистри-
ран център, може да се обработва в регистри-
ран център, ако:
1. е получена от животни, отговарящи на
изискванията по чл. 5;
2. обработването є се извършва с отделен ком-
плект инструменти, различни от тези, с които се
обработва спермата, предназначена за обмен
между Р България и държавите—членки на ЕО.
(4) Спермата по ал. 3 не е обект на обмен
между Р България и държавите—членки на ЕО,
и е идентифицирана по начин, различен от този,
по който се идентифицира спермата, която е
обект на обмен.
(5) Всяко количество сперма независимо
дали е разделено на отделни дози или не се
идентифицира във водената документация по
начин, чрез който може да се установят:
1. датата на получаване;
2. породата и идентификационният номер на
животното;
3. името и регистрационният номер на цен-
търа за изкуствено осеменяване, в който е по-
лучена;