Държавен вестник, бр. 48, 2003 г., стр. 15

Б Р О Й  48
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  15
когато тя не го екстрадира в някоя от държави-
те страни, установили своята юрисдикция съг-
ласно ал. 1 и 2 на този член.
5. Конвенцията не изключва наказателната
юрисдикция, упражнявана в съответствие с
националното законодателство.
Член 7
1. Ако прецени, че това се налага от обстоя-
телствата, всяка държава страна, на чиято те-
ритория се намира извършителят или предпо-
лагаемият извършител на престъплението, съг-
ласно своето законодателство осигурява задър-
жането на това лице или взема други мерки за
осигуряване на неговото присъствие за време-
то, необходимо за възбуждане на наказателно
преследване или за започване на процедура за
екстрадиция.
2. Посочената държава пристъпва незабав-
но към предварително разследване на фактите
съгласно своето законодателство.
3. Всяко лице, спрямо което са предприети
посочените в ал. 1 на този член мерки, има право:
а) да се свърже незабавно с най-близкия под-
ходящ представител на държавата, чийто граж-
данин е, или която има правомощията да уста-
нови такава връзка, или, ако е лице без граж-
данство, с представител на държавата, в която
е постоянното му местожителство;
b) да бъде посетен от представител на тази
държава.
4. Посочените в ал. 3 права се упражняват
съгласно законите и правилата на държавата, на
чиято територия се намира извършителят или
предполагаемият извършител на престъпление-
то, при условие че тези закони и правила позво-
ляват пълно осъществяване на целите, за които
са предоставени тези права по силата на ал. 3.
5. Когато дадена държава страна е задържа-
ла лице съгласно разпоредбите на този член, тя
уведомява незабавно за задържането и за нало-
жилите го обстоятелства държавите, установи-
ли своята юрисдикция съгласно ал. 1 на чл. 6, и
ако тя сметне за необходимо, всички други за-
интересовани държави. Държавата, която про-
вежда предварителното разследване, посочено
в ал. 2 на този член, своевременно съобщава
резултатите от него на въпросните държави,
като посочва дали има намерение да упражни
своята юрисдикция.
Член 8
1. Капитанът на кораб на държава страна
(“държавата на знамето”) може да предаде на
властите на всяка друга държава страна (“при-
емаща държава”) всяко лице, за което той има
сериозни основания да смята, че е извършител
на посочените в чл. 3 престъпления.
2. Държавата на знамето гарантира, че капи-
танът на всеки от корабите є ще бъде задължен,
ако това е практически осъществимо и по въз-
можност преди навлизането на кораба в терито-
риалното море на приемащата държава, да уве-
доми властите на тази държава за намерението
си и основанията да им предаде такова лице,
намиращо се на борда на кораба съгласно ал. 1.
3. Приемащата държава одобрява предаване-
то на посоченото лице, освен ако има причини
да смята, че конвенцията не се прилага за фак-
тите, които са основание за предаването, и дейст-
ва съгласно разпоредбите на чл. 7. Всеки отказ
да се приеме дадено лице трябва да бъде съпро-
воден с изявление за причините за отказа.
4. Държавата на знамето гарантира задъл-
жението на капитана на всеки от корабите є да
предостави на компетентните органи на прие-
мащата държава доказателствата, с които раз-
полага относно предполагаемото престъпление.
5. Приемащата държава, одобрила предава-
нето на лице съгласно разпоредбите на ал. 3,
може да поиска на свой ред от държавата на
знамето да одобри предаването на това лице.
Държавата на знамето проучва това искане и
ако го одобри, действа съобразно разпоредбите
на чл. 7. Ако държавата на знамето отхвърли
искането, тя представя на приемащата държа-
ва изявление относно причините за това.
Член 9
Нито една разпоредба на конвенцията не
засяга по никакъв начин правилата на между-
народното право относно компетенциите на
държавите да упражняват юрисдикция по от-
ношение на разследване или изпълнение на
принудителни мерки на борда на кораби, които
не плават под тяхно знаме.
Член 10
1. Държавата страна, на чиято територия е
открит извършителят или предполагаемият
извършител на престъплението, е длъжна в
случаите на прилагане на чл. 6, ако не го екс-
традира, да представи случая незабавно и без
изключение, независимо дали нарушението е
извършено или не на нейната територия, на
своите компетентни органи за наказателно
преследване по предвидения от нейното зако-
нодателство ред. Тези власти вземат решение
при същите условия, както и за всяко друго
престъпление от тежък характер съгласно за-
коните на тази държава.
2. На всяко лице, срещу което е открита про-
цедура във връзка с някое от посочените в чл. 3
престъпления, се осигурява справедливо отно-
шение на всички етапи от процедурата, вклю-
чително ползване на всички права и гаранции,
предвидени за тази процедура от закона на дър-
жавата, на чиято територия се намира то.
Член 11
1. Престъпленията по чл. 3 се разглеждат
като случаи, подлежащи на включване във все-
ки съществуващ договор за екстрадиция между
държавите страни. Държавите страни се задъл-
жават да включват тези престъпления като
случаи за екстрадиция във всеки предстоящ за
сключване договор за екстрадиция между тях.