Държавен вестник, бр. 69, 2006 г., стр. 58

С Т Р .  58
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  69
а) в случай на телесни вреди:
1. ако вредоносният факт е причинен от
външни по отношение на на експлоата-
цията обстоятелства, които превозва-
чът въпреки дължимата според особе-
ностите на случая грижа не е можел да
избегне и чиито последици не е можел
да предотврати,
2. доколкото вредоносният факт се дъл-
жи на грешка на лицето, претърпяло вре-
дата,
3. ако вредоносният факт се дължи на по-
ведението на трето лице, което превоз-
вачът въпреки дължимата според осо-
беностите на случая грижа не е можел
да избегне и чиито последици не е мо-
жел да предотврати;
b) в случай на имуществени вреди, ако вре-
дата произтича от грешка на управителя или от
нареждане на управителя, което не може да бъде
отдадено на превозвача, или от обстоятелства,
които превозвачът не е можел да избегне и чиито
последици не е можел да предотврати.
§ 3. Ако вредоносният факт се дължи на пове-
дението на трето лице и ако въпреки това пре-
возвачът не е напълно освободен от своята отго-
ворност в съответствие с § 2, буква а), той е от-
говорен само в границите на настоящите Един-
ни правила и без да се нарушава правото му на
евентуален обратен иск срещу третото лице.
§ 4. Страните по договора могат да се спора-
зумеят дали и в каква степен превозвачът е
отговорен за вредите, причинени на управите-
ля от смущение в експлоатацията.
Член 10
Съвкупност от причини
§ 1. Когато за вредата са допринесли причи-
ни, отдавани на управителя, и причини, отдава-
ни на превозвача, всяка страна по договора е
отговорна само до степента, в която причини-
те, отдавани на нея в съответствие с членове 8
и 9, са допринесли за вредата. Ако е невъзмож-
но да се установи в каква степен съответните
причини са допринесли за вредата, всяка стра-
на понася вредата, която е претърпяла.
§ 2. Параграф 1 е приложим по аналогия,
когато за вредата са допринесли причини, отда-
вани на управителя, и причини, отдавани на
няколко превозвачи, използващи същата желе-
зопътна инфраструктура.
§ 3. Параграф 1, първо изречение е прило-
жим по аналогия при вреди, упоменати в член 9,
когато за вредата са допринесли причини, отда-
вани на няколко превозвачи, използващи съ-
щата инфраструктура. Ако е невъзможно да се
установи в каква степен съответните причини
са допринесли за вредата, превозвачите са от-
говорни поравно пред управителя.
Член 11
Обезщетяване за вреди и загуби в случай
на смърт
§ 1. В случай на смърт обезщетението за вреди
и загуби включва:
а) необходимите разноски вследствие на
смъртта, конкретно разноските по превоза на
тялото и погребението;
b) ако смъртта не е настъпила незабавно,
обезщетението за вреди и загуби, предвидено в
член 12.
§ 2. Ако поради смъртта лица, към които
починалото лице по закон е имало или е щяло
да има в бъдеще задължение за издръжка, са
лишени от издръжката си, има основание те да
бъдат обезщетени за тази загуба. Искът за обез-
щетяване за вреди и загуби на лицата, чиято
издръжка починалото лице е поемало, без да е
задължено за това по закон, остава подчинен
на националното право.
Член 12
Обезщетяване за вреди и загуби в случай
на наранявания
В случай на наранявания или на всякакво
друго увреждане на физическата или психичес-
ката цялост обезщетението за вреди и загуби
включва:
а) необходимите разноски, конкретно за
лечение и превоз;
b) поправяне на вредата, произтичаща как-
то от пълната или частичната нетрудоспособ-
ност, така и от нарастването на нуждите.
Член 13
Обезщетяване при други телесни увреждания
Националното право определя дали и в как-
ва степен управителят или превозвачът тряб-
ва да заплати обезщетение за други телесни
увреждания извън предвидените в членове 11
и 12.
Член 14
Форма и размер на обезщетението при
смърт и наранявания
§ 1. Обезщетението за вреди и загуби, пред-
видено в член 11, § 2 и в член 12, буква b), тряб-
ва да се издължи под формата на еднократно
изплатена сума. Ако националното право оба-
че позволява изплащане на рента, то се издъл-
жава под тази форма, когато пострадалото лице
или правоимащите, посочени в член 11, § 2,
поискат това.
§ 2. Размерът на обезщетението, което след-
ва да се заплати в съответствие с § 1, се опре-
деля от националното право. За прилагането
на настоящите Единни правила обаче се оп-
ределя максимална граница от 175 000 раз-
четни единици за всяко лице в еднократно