Държавен вестник, бр. 23, 2005 г., стр. 19

Б Р О Й  23
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  19
Г л а в а  т р е т а
РЕД ЗА ПОДАВАНЕ И ПРИЕМАНЕ НА ЗА-
ЯВЛЕНИЯТА И КОМПЛЕКТОВАНЕ НА
ДОСИЕТАТА
Чл. 6. (1) Заявление-спецификация за впис-
ване на досиета на храни с традиционно специ-
фичен характер могат да подават само групи от
производители на храни.
(2) Група от производители на храни е дру-
жество по Търговския закон (ТЗ) или Закона за
задълженията и договорите (ЗЗД), кооперация
по Закона за кооперациите (ЗК) или сдружение
по Закона за юридическите лица с нестопанска
цел (ЗЮЛНЦ). В групата от производители
могат да членуват и потребители, сдружения на
потребители, сдружения за защита на околната
среда и други заинтересовани лица.
(3) Групата от производители не може да се
учреди като еднолично търговско дружество.
Чл. 7. (1) Групата от производители на хра-
ни подава в Министерство на земеделието и го-
рите (МЗГ), дирекция “Интеграционна поли-
тика”, заявление-спецификация по образец съг-
ласно приложение № 3.
(2) Заявлението-спецификация съдържа:
1. данни за заявителя;
2. искане за признаване на традиционно-спе-
цифичния характер на храната и използване на
наименованието на храната;
3. наименование на храната;
4. описание на метода на производство и на
характеристиките на използваните суровини;
5. доказателства за традиционния характер
на суровините, традиционния състав на храни-
те и/или традиционния начин на производство
или преработка;
6. основни физични, химични, микробиоло-
гични и органолептични характеристики на
храната, които изразяват нейния специфичен
характер;
7. методите на проверка на характеристики-
те по т. 6.
(3) Като доказателства по ал. 2, т. 5 могат да
бъдат представени анализи, изследвания, пуб-
ликации, исторически документи, легенди, про-
изведения на художествената литература, тър-
говски и счетоводни документи, регистри и
други подобни източници.
(4) Групата от производители на храни, ко-
ято не е юридическо лице, подава заявлението-
спецификация чрез специално упълномощен
представител. Специалното пълномощно трябва
да бъде с нотариално заверени подписи на упъл-
номощителите.
Чл. 8. Към заявлението-спецификация се
прилагат:
1. удостоверение за актуално състояние на
съдебната регистрация на групата от произво-
дители, когато тя е търговско дружество, коо-
перация или сдружение, или договора за дру-
жество по ЗЗД;
Чл. 2. Традиционно специфичен характер се
признава само на:
1. тези земеделски продукти от приложе-
ние № 1, които са предназначени за консума-
ция от човек;
2. хранителните продукти, посочени в при-
ложение № 2.
Г л а в а  в т о р а
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ВПИСВАНЕ НА ДОСИЕ-
ТАТА НА ХРАНИТЕ С ТРАДИЦИОННО
СПЕЦИФИЧЕН ХАРАКТЕР
Чл. 3. (1) Храните имат специфичен харак-
тер, когато притежават характерна черта или
набор от характерни черти, които ги отличават
от другите храни от същата категория.
(2) Традиционният характер на храните се
изразява в използването в продължение на
най-малко 50 години на традиционни сурови-
ни, традиционен състав на храната и/или тра-
диционен начин на производство или пре-
работка.
(3) Традиционно специфичният характер на
храната се признава, ако са изпълнени едновре-
менно изискванията за специфичен и традици-
онен характер.
Чл. 4. (1) Традиционно специфичният харак-
тер на храната не може да се основава само на
количеството или качеството на съставящите я
компоненти или на начина на производство,
когато той отговаря на стандартите за произ-
водство, освен когато тези стандарти регламен-
тират производство на храни с традиционно
специфичен характер.
(2) Традиционно специфичният характер на
храната не трябва да се дължи само на географ-
ския є произход или на прилагането на техно-
логично нововъведение.
(3) Начинът на представяне, рекламиране
или етикетиране на храната не се счита за ха-
рактерна черта по смисъла на чл. 3, ал. 1.
Чл. 5. (1) Храните с традиционно специфи-
чен характер имат наименования, които са тра-
диционни за страната или за района и изразя-
ват специфичния характер на храната.
(2) Наименованието на храна с традиционно
специфичен характер ясно я отличава от други
храни от същата категория и не въвежда в заб-
луждение. Въвежда в заблуждение наименова-
ние, което:
1. възпроизвежда обща характеристика на
категорията храна, към която храната с тради-
ционно специфичен характер принадлежи;
2. не отговаря на спецификацията на храната;
3. заблуждава потребителя по отношение
характеристиките на храната.
(3) В наименованието на храна с традицион-
но специфичен характер могат да се включат
географски имена по изключение и доколкото
това не противоречи на права, защитени по
Закона за марките и географските означения.