Държавен вестник, бр. 60, 2025 г., стр. 7

БРОЙ  60	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
Предвиденото в чл. 280, ал. 5 и в чл. 281, 
ал. 4 НК като „глоба“ не отговаря на същ­
ността на наказанието „глоба“, тъй като няма 
съдържанието, което наказанието „глоба“ по 
чл. 37, ал. 1, т. 4 НК има съгласно чл. 47 НК. 
Глобата е уредена в чл. 47 НК именно и само 
като наказание, което се определя по начин, 
позволяващ на съда да го индивидуализира по 
правилата за индивидуализация на наказанията 
съобразно особеностите на случая, обществе­
ната опасност на дееца и имущественото му 
състояние. Това наказание винаги се определя 
като парична сума, чийто размер варира във 
фиксирани от закона граници, за да се позволи 
индивидуализирането му според предписанията 
на чл. 47, ал. 1 НК и разпоредбите на глава 
V от общата част на Наказателния кодекс. 
Глобата е уредена по начин, който осигурява 
възможност да се постигне еднакво по тежест 
санкциониране при относително еднакви по 
тежест престъпни прояви. Предвидените в 
чл. 280, ал. 5 и чл. 281, ал. 4 НК „глоби“ не са, 
както се изисква, в определен в закона размер, 
а са в размер, който зависи единствено от па­
зарната стойност на превозното средство. По 
този начин тежестта на наказанието не може 
да бъде определена от съда в съответствие с 
обществената опасност и тежестта на деянието 
и с личността на дееца, а зависи единствено от 
стойността на превозното средство, без възмож­
ност на съда да прецени пропорционалността 
на наказанието. 
Не може да се приеме, че в оспорените 
разпоредби законодателят е предвидил именно 
наказание „глоба“, още и защото, както бе по­
сочено, две наказания от един и същи вид не 
може да се налагат за едно и също престъпление, 
извършено от едно и също лице. Разпоредбите 
на чл. 280, ал. 5 и чл. 281, ал. 4 НК практически 
въвеждат налагане едновременно на две наказа­
ния от един вид – две „глоби“ – за едно и също 
престъпление, извършено от едно и също лице: 
веднъж наказание глоба по чл. 37, ал. 1, т. 4 
НК (доколкото за всеки от квалифицираните 
състави, към които препращат чл. 280, ал. 5 
и чл. 281, ал. 4 НК, е предвидено да се налага 
глоба именно като наказание и кумулативно 
с наказанието лишаване от свобода, а в хипо­
тезите по чл. 280, ал. 2 НК – и с наказанието 
конфискация) и втори път отново „глоба“, но 
вече като алтернатива на отнемането на пре­
возното средство, когато то не е собственост 
на дееца.
Поради изложеното е нарушено и правилото 
на чл. 5, ал. 3 от Конституцията като друго, спе­
цифично проявление на принципа на правовата 
държава в наказателното правоприлагане. От 
разпоредбата на чл. 5, ал. 3 от Конституцията 
се извежда принципът на законоустановеност 
на престъпленията и наказанията, съответ­
стващ и на чл. 7 от Конвенцията за защита 
на правата на човека и основните свободи. 
Разпоредбите на чл. 280, ал. 5 и чл. 281, ал. 4 
НК нарушават правилото на чл. 5, ал. 3 от 
Конституцията, защото то по същество изисква 
както да се налагат единствено предвидените 
в закона наказания, така и тези наказания да 
са с утвърденото от този закон съдържание. 
Това, което законодателят е определил като 
„глоба“, очевидно не може да се приеме за 
глоба и не може по пътя на тълкуването да 
бъде преиначавана волята на законодателя, а 
в случая тя е изрично заявена като „глоба“. С 
въвеждането на тези „глоби“ е внесена неяснота 
и вътрешно противоречие в закона.
Разпоредбите на чл. 280, ал. 5 и на чл. 281, 
ал. 4 НК в техните части относно „глобите“ 
не отговарят на тези изисквания, което ги 
поставя в пряко нарушение на чл. 4, ал. 1 от 
Конституцията, тъй като се пренебрегват ос­
новни характеристики на правната сигурност, 
съответно и на самата правова държава – по­
следователност и предвидимост на правната 
уредба, в конкретния случай – на правната 
уредба на наказанията по Наказателния кодекс 
(в този смисъл Решение № 10 от 2012 г. по к.д. 
№ 15/2011 г.).
Разпоредбата на чл. 280, ал. 5 НК има и друг 
порок, който я прави противоконституционна. 
Новосъздадената ал. 5 препраща към състава 
на престъплението по чл. 280, ал. 2, т. 5 НК, 
който не предвижда изпълнително деяние, за 
извършването на което се използва или пред­
мет на което е превозно средство, а съдържа 
квалифициращ признак от съвсем различен 
характер: „превеждането е организирано от 
група или организация или е извършено по 
поръчение и/или в изпълнение на решение на 
организирана престъпна група“. Съставът на 
това престъпление е квалифициран с оглед на 
повишената му обществена опасност, но не 
поради използването на превозно средство, а 
поради връзката на престъплението с някои 
от видовете престъпни сдружавания. Свързано 
с превозно средство изпълнително деяние е 
посочено в ал. 2, т. 4 на чл. 280, за която ал. 5 
не се отнася и не е възможно тълкувателно да 
бъде отнесена, без да бъде нарушена абсолют­
ната забрана за тълкуване contra legem. Дори 
да е възможно престъпното деяние да покрива 
кумулативно съставите на т. 4 и 5 на ал. 2, не­
възможно е предвидената в ал. 5 санкционна 
мярка да бъде приложена по отношение на 
престъпленията, предвидени в посочената в 
нея т. 5 на чл. 280, ал. 2 НК. Дори да е допус­
ната техническа грешка при създаването на 
текста, недопустимо е корективно тълкуване 
на наказателния закон, при което изрично 
посоченото в една разпоредба да се разбира 
в различен от вложения в правната норма 
смисъл. В разглежданата редакция нормата 
на ал. 5 очевидно се отнася към друга норма, 
спрямо която е неприложима самостоятелно. 
Това е в пряко противоречие с принципа на 
законността. „Като проявление на правовата 
държава (чл. 4, ал. 1 от Конституцията) прин­
ципът на законност […] задължава законодателя 
да установи предпоставките за налагане на 
наказателна отговорност толкова конкретно, 
че приложното поле и обхватът на престъпния