Държавен вестник, бр. 70, 2018 г., стр. 58

СТР.  58	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  70
към констатираната липса на оповестяване на 
всички заинтересовани лица, така и особено 
към доказателствата относно необходимите 
материално-технически и административни 
разходи, които следва да бъдат обсъждани 
при анализа на основанието за оспорване по 
чл. 146, т. 4 от АПК.
По изложените съображения настоящият 
състав на Върховния административен съд 
приема, че е допуснато нарушение на чл. 2а 
от ЗНА, което представлява основателно ос-
нование за оспорване по чл. 146, т. 3 от АПК.
Съгласно чл. 2 от ЗДТ държавните такси 
са прости и пропорционални. Пропорцио-
налните такси се определят върху цената на 
документа или услугата. Когато цената не е 
указана, таксата се определя върху пазарната 
цена. Простите такси се определят въз основа 
на необходимите материално-технически и 
административни разходи по предоставяне 
на услугата. С нормата на чл. 6, т. 1 от Тари-
фата се определя проста такса, поради което 
следва да бъде извършена преценка дали 
е определена въз основа на необходимите 
материално-технически и административни 
разходи по предоставяне на услугата. Таксата 
е предвидена за предоставяне на комплект 
конкурсна документация за участие в конкурс 
по чл. 46, ал. 1 от ЗЕ. Нейният размер не е 
променян от 2004 г. независимо изменение-
то в законовата разпоредба на чл. 46, ал. 1 
от ЗЕ чрез въвеждането на допълнителна 
хипотеза за провеждане на конкурс не само 
при констатирана и обявена по реда на чл. 4, 
ал. 2, т. 5 необходимост от нова мощност 
за производство на електрическа енергия, 
когато титулярят на лицензията, съдържаща 
задължение за нейното изграждане, се опре-
деля чрез конкурс, но и за предоставяне на 
съществуваща мощност. 
В преписката, представена по реда на 
чл. 152 от АПК, не се съдържа обосновка 
относно необходимите материално-техниче-
ски и административни разходи за таксата по 
чл. 6, т. 1 от Тарифата, а точно обратното – в 
т. 4 на доклада на министъра на транспор-
та и съобщенията (л. 34, последния абзац) 
е посочено, че „продажбата на документи 
по глава IV, раздел II – конкурси, да бъде в 
съответствие с решението на Комисията за 
цената на тръжната документация. Ако обаче 
трябва да се определи точна стойност, то тя 
да бъде например 10 000 лв.“ Този подход на 
вносителя отразява липсата на какъвто и да 
е било предварителен анализ относно точната 
стойност на таксата, доколкото предложени-
ето в първия му вариант е да се предвиди 
препращане към решението на Комисията 
за цената на тръжната документация. Този 
вариант предполага индивидуален подход за 
всяка тръжна документация, респективно 
навежда на извод, че е предпочитано пропор-
ционално определяне на таксата, независимо 
че не е посочен предлаган процент от цената 
на тръжната документация. Приетият вари-
ант на чл. 6, т. 1 от Тарифата обаче съдържа 
проста такса, т.е. конкретна сума в левове, 
а не пропорционална такса като процент от 
цената на услугата, определена с решение на 
Комисията. 
Доказателство за произволност и липса на 
конкретен предварителен анализ на необхо-
димите разходи при определяне на таксата по 
чл. 6, т. 1 от Тарифата настоящият съдебен 
състав намира в съдържанието на протокол 
№ 49 от 15.07.2004 г. на ДКЕВР (л. 133) и 
механичната поправка на цифрите 15 с 10 
в приложението към доклада на Ангел Се-
мерджиев от 15.07.2004 г. (л. 118). Напълно 
немотивирано е едноличното предложение 
на председателя на ДКЕВР за намаляване 
с 1/3 размера на таксата спрямо първона-
чалното предложение на работната група 
по изработването на проекта. В доклада на 
Ангел Семерджиев от 15.07.2004 г. (л. 112) е 
посочено, че е направен след предварително 
проучване на възможните подходи при опре-
деляне на таксите, които ДКЕВР има право 
да събира, при което са използвани материали 
на Европейската комисия и доклад на Пийрс 
Атууд относно предложение за структурата 
на таксите и подробно описани допускания и 
анализи. По отношение на таксата по чл. 6, 
т. 1 от Тарифата обаче липсва подобен на 
другите такси подробно описан анализ, а се 
съдържа предложение да е съобразена с це-
ната на тръжната документация, а ако трябва 
да е точна стойност, тя „да бъде например 
15 000 лв.“. Дори формулирането на това 
предложение показва посочване на случайна 
стойност, а не отразяване на предварителна 
оценка, за разлика от останалите такси в 
същата Тарифа. Последвалата корекция с 1/3 
на тази сума, направена също без обосновка, 
потвърждава този извод. 
В този смисъл настоящият съдебен състав 
кредитира и приема за отразяващи действи-
телно осъществените факти тези писмени 
доказателства, а не изготвената на 31.01.2018 г. 
справка (л. 156 – 161).
Като доказателства за достоверността на 
данните в справката са представени извле-
чения от съхраняваните в КЕВР ведомости 
за заплати за периода м. април 2004 г. и 
договор от 14.10.2003 г. между ДКЕВР и две 
физически лица за изготвяне на писмено ста-
новище по предварително поставени задачи, 
индивидуализирани в приложение, което не 
е представено. 
От тези писмени доказателства се уста-
новяват размерите на месечните възнаграж-
дения на председателя на ДКЕВР, членовете 
на комисията и експерти. От договора с 
двете физически лица не се установява, че е