Държавен вестник, бр. 99, 2010 г., стр. 127

БРОЙ  99	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  127  
№ 10 от 2005 г., т.е. решението в тази част е 
постановено при колизия с материалноправни 
разпоредби, поради което подлежи на отмяна. 
На отмяна подлежи и оспорената т. 229.1 
от решението на УС на НЗОК. Този текст е в 
противоречие с изискванията на Националния 
рамков договор за 2006 г. относно актуализаци­
ята на договорените стойности на дейностите 
за болнична медицинска помощ. В отклонение 
от нормата на чл. 203 от договора с решението 
са въведени изисквания към изпълнителите 
на болнична помощ, които не намират опора 
в нормативната уредба. Цитираният текст на 
договора предвижда изпълнението на бюджета 
за болнична помощ да се наблюдава от УС на 
НЗОК на месец и тримесечие, като при очак­
вано превишаване на бюджета се предприемат 
действия по подписване на анекс. В случай че 
между страните не се постигне съгласие, УС на 
НЗОК взема решение за коригиране на цените 
и обемите на клиничните пътеки, което реше­
ние е задължително за договарящите (чл. 203, 
ал. 2 и 4 от НРД 2006 г.). В противоречие с 
условията, определени с договора, решението в 
посочената точка въвежда императивни изис­
квания към изпълнителите на болнична помощ, 
които са длъжни да подпишат допълнително 
споразумение, като при несъгласие подлежат на 
санкциониране. При това противоречие насто­
ящият състав приема, че са налице основания 
за отмяна на решението в оспорената част и 
доводите на жалбоподателите в този смисъл 
са основателни. 
В останалите оспорени части решението е 
постановено в съответствие с нормативните 
изисквания, поради което не съществуват ос­
нования за неговата отмяна. 
Довода за противоречие на разпоредбата на 
т. 189.9 от решението с нормите на чл. 32 и 33 
ЗСОЛЛДМ съдът прецени за неоснователен. 
Посочените текстове от закона установяват 
изискванията за възникване на членство в 
съсловната организация на лекарите и пред­
виждат вписване в регистъра на районната 
колегия на БЛС след подаване на заявление с 
необходимите документи (чл. 32, ал. 1, 2 и 3 
ЗСОЛЛДМ). Вписването се извършва, след като 
Управителният съвет на районната колегия на 
БЛС провери спазването на изискванията на 
Закона за здравето. За вписването се издава 
удостоверение (чл. 33, ал. 1, 2 и 4 ЗСОЛЛДМ). 
Решението на НЗОК по т. 189.9, предмет на 
оспорване, не засяга описания ред за възникване 
на членственото правоотношение, а изисква 
единствено декларация, че такова съществува. 
След като текстът не въвежда нови правила 
или различни от установените със закона, съдът 
приема, че решението в тази част не проти­
воречи на нормативните изисквания, поради 
и не са налице основания за неговата отмяна. 
Според настоящия съдебен състав т.189.17 
от оспореното решение също не нарушава 
материалноправни разпоредби. Актът в тази 
част предвижда за сключване на договор да се 
представи акредитационна оценка, различна от 
„лоша“. Редът, методиката, системата, критери­
ите за акредитация са уредени в Наредба № 18 
от 2005 г. на министъра на здравеопазването 
за критериите, показателите и методиката за 
акредитация на лечебните заведения и в слу­
чая с цитираната разпоредба не са нарушени. 
Не е налице и противоречие с нормата на 
чл. 51, ал. 1 от Закона за лечебните заведения 
(ЗЛЗ), която визира хипотезите на отнемане 
на разрешението за осъществяване на лечебна 
дейност. С атакувания текст от решението не 
се установяват нови предпоставки за отнемане 
на разрешението за извършване на лечебна 
дейност, а съвсем разумни изисквания към 
лечебните заведения, които желаят да сключат 
договор с НЗОК, насочени към подобряване 
на качеството на медицинската и лечебната 
дейност. Лошата акредитационна оценка не е 
предпоставка за отнемане на разрешението за 
осъществяване на лечебна дейност, но съвсем 
обосновано е въведена като пречка за сключване 
на договор с НЗОК, която има задължение чрез 
сключването на договори да осигури оказване 
на медицинска и стоматологична помощ на 
здравноосигурените лица, да контролира тази 
помощ и да заплаща договорените и отчете­
ни медицински дейности (чл. 2, ал. 1, т. 1, 4 
и 7 от НРД 2006). В този смисъл НЗОК има 
основания да въведе изисквания към лицата, 
с които договаря, за най-пълно и качествено 
осъществяване на изброените задължения. 
Оспорените разпоредби на т. 227 – 228 от 
решението възпроизвеждат дословно нормата 
на чл. 5 от Закона за бюджета на Национална­
та здравноосигурителна каса за 2009 г. (отм.), 
поради което следва да се приеме, че същите 
са в съответствие с изискванията на цитирания 
нормативен акт от по-висока степен, специален 
по отношение на ЗЗО относно разпределението 
на бюджета. 
Разпоредбата на т. 229, изр. 1 от решението 
съответства на нормата на чл. 55, ал. 4 ЗЗО 
(отм.). Съгласно цитирания текст цените и 
обемите на заплащане на помощта в случаите 
по ал. 3, когато НРД не бъде сключен при 
условията и сроковете, определени в закона, 
се определят съгласно бюджета на НЗОК за 
съответната година. В този смисъл оспорената 
т. 229, изр. 1 от акта предвижда касата да за­
плаща на изпълнителите на болнична помощ 
средства в размер на стойностите по чл. 5 от 
Закона за бюджета на НЗОК за 2009 г. (т. 227 
от акта), т.е. решението в тази част съответства 
на изискванията на закона и следователно не 
са налице основания за неговата отмяна.