Държавен вестник, бр. 60, 2012 г., стр. 82

СТР.  82	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  60
МИНИСТЕРСТВА 
И ДРУГИ ВЕДОМСТВА
МИНИСТЕРСТВО
НА ПРАВОСЪДИЕТО
КОНВЕНЦИЯ
за статута на лицата без гражданство, приета 
в Ню Йорк на 28 септември 1954 г.
(Ратифицирана със закон, приет от 41-ото 
Народно събрание на 25 януари 2012 г., с 
резерви по чл. 7, параграф 2, чл. 21, 23, 
чл. 24, параграф 1, буква „б“, параграф 2 и 
параграф 3, чл. 27, 28 и 31 – ДВ, бр. 11 от 
2012 г. В сила за Република България от 
20 юни 2012 г.)
ПРЕАМБЮЛ
Високодоговарящите се страни,
Имайки предвид, че Уставът на Органи­
зацията на обединените нации и Всеобщата 
декларация за правата на човека, приета от 
Общото събрание на ООН на 10 декември 
1948 г., утвърдиха принципа, според който 
всички хора се ползват от основни човешки 
права и свободи без дискриминация,
Имайки предвид, че ООН е проявявала 
нееднократно своята дълбока загриженост 
за съдбата на лицата без гражданство и е 
полагала усилия, за да осигури на лицата без 
гражданство възможно най-широко ползване 
на посочените основни права и свободи,
Имайки предвид, че само лицата без граж­
данство, които са също и бежанци, попадат 
под действието на Конвенцията за статута на 
бежанците от 28 юли 1951 г. и че има много 
лица без гражданство, които не попадат под 
тази Конвенция,
Считайки, че е желателно да уреди и подо­
бри статута на лицата без гражданство чрез 
сключването на международно споразумение,
се споразумяха за следното:
Ч а с т  I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Определение на понятието „лице без граж­
данство“
1. За целите на тази Конвенция поняти­
ето „лице без гражданство“ означава лице, 
което не се разглежда като гражданин от 
нито една държава в съответствие с нейното 
законодателство.
2. Разпоредбите на тази Конвенция не се 
прилагат по отношение на:
i) лица, които в момента получават от други 
органи или организации на ООН, с изклю­
чение на Върховния комисар за бежанците, 
защита или помощ, за времето, през което 
получават такава помощ;
ii) лица, по отношение на които компетент­
ните органи на страната, в която те пребивават, 
признават правата и задълженията, свързани 
с гражданството на тази страна;
iii) лица, за които има сериозни основания 
да се предполага, че:
а) са извършили престъпление против мира, 
военно престъпление или престъпление про­
тив човечеството така, както са определени 
в международните документи, съставени с 
цел да се санкционират тези престъпления;
б) са извършили тежко неполитическо 
престъпление извън страната, където преби­
вават, преди да бъдат допуснати в тази страна;
в) са виновни за извършването на дейст­
вия, противоречащи на целите и принципите 
на ООН.
Член 2
Общи задължения
Всяко лице без гражданство има задъл­
жения по отношение на страната, в която 
се намира, по силата на което то е длъжно 
в частност да се подчинява на законите и 
правилниците, а също така на мерките, пред­
приемани за поддържане на обществения ред.
Член 3
Недопускане на дискриминация
Договарящите се държави се задължават 
да прилагат разпоредбите на тази Конвенция 
по отношение на лицата без гражданство, без 
да провеждат каквато и да било дискримина­
ция във връзка с тяхната раса, религия или 
родна страна.
Член 4
Религиозни убеждения
Договарящите се държави поемат задъл­
жението да се отнасят към лицата без граж­
данство, намиращи се на тяхна територия, 
по същия начин както към своите граждани 
във връзка със свободата да изповядват сво­
ята религия и свободата да дават религиозно 
образование на децата си.
Член 5
Права, предоставени независимо от тази 
Конвенция
Нищо в тази Конвенция не накърнява 
правата и преимуществата, предоставени от 
някоя договаряща се държава на лицата без 
гражданство независимо от тази Конвенция.