Държавен вестник, бр. 49, 2012 г., стр. 113

БРОЙ  49	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  113  
тестове и др.), и медицинска оценка – анам­
неза за употребата на наркотици, за други 
соматични и/или психични заболявания, 
лабораторни изследвания (ХИВ/СПИН, хе­
патит В и С, туберкулоза, сифилис, ПКК), 
физикален преглед.
аб) Планиране на лечението – разработва 
се план за лечение, включващ краткосрочните 
и дългосрочните цели на пациента, стъпките 
и сроковете за тяхното реализиране. Определя 
се водещ на случая.
б) Дозиране на лекарствения продукт до 
постигане на стабилност и устойчива дневна 
доза
Осъществява се активно лекарско наблю­
дение за оценка на абстинентната симпто­
матика и определяне на лечебната доза на 
лекарствения продукт.
ба) Метадон хидрохлорид
Пациентите се проследяват най-малко два 
пъти дневно през първите три дни от лечението. 
След установяване на начални симптоми на 
абстиненция и нивото на толеранс се предпис­
ва началната доза, най-често 10 – 30 мг. След 
приема на началната доза пациентът трябва 
да бъде под наблюдение в първите 30 – 60 
минути за оценка на евентуални остри неже­
лани ефекти на лекарствения продукт. След 
2 – 6 часа отново се прави обективна оценка 
на състоянието и при необходимост се дава 
допълнително количество метадон не повече 
от 20 мг. Дозата през първия ден обикновено 
не трябва да е по-голяма от 40 мг. В случаите, 
в които е необходима по-висока доза, се прави 
внимателна преценка на толеранса. Особено 
внимание се отделя на пациенти с висок 
риск от предозиране поради нисък толеранс, 
паралелен прием на други лекарствени про­
дукти, увредено общо състояние, възрастни 
пациенти и др. През следващите дни дозите 
се увеличават постепенно с не повече от 20 
мг до изчезване на абстинентната симптома­
тика. Целта е преминаване към еднократен 
прием. Терапевтичните дози на метадона са 
индивидуални. Средната поддържаща доза на 
пациентите трябва да е съобразена с кратката 
характеристика на конкретния лекарствен 
продукт, като в отделни случаи терапевтич­
ната доза може да бъде по-висока. 
бб) Морфин сулфат пентахидрат
Началната доза е 120 мг или 200 мг. Мо­
ниториране се извършва след 3 часа и при 
нужда дозата се повишава до 320 мг (по 
изключение – до 400 мг при сериозни абсти­
нентни прояви). През следващите дни дозата 
се повишава постепенно, като би могла да 
достигне 800 мг. Максималната доза е 1200 
мг, а средната – 400 мг.
бв) Бупренорфин хидрохлорид
През първия ден се дават 4 мг бупренорфин 
сублингвално и се мониторират основните 
симптоми на опиева абстиненция. Ако след 
2 часа обективно са налице поне 2 симптома, 
се дават още 4 мг бупренорфин сублингвално. 
Максималната доза за първия ден е 8 мг. През 
следващите дни тя се повишава при нужда 
чрез прибавяне на 2 до 12 – 16 мг. Макси­
малната дневна доза е 32 мг. Когато дозата е 
стабилизирана, има възможност бупренорфин 
да се използва 3 или 2 пъти в седмицата.
бг) Бупренорфин/налоксон (субоксон)
Препоръчителната начална доза е от 2 до 
4 мг сублингвално. През първия ден може да 
бъде назначена допълнителна доза от още 2 
до 4 мг, ако нуждите на пациента го налагат. 
От втория ден нататък дозата се титрира с 
2 до 8 мг според потребностите на пациен­
та. Максималната дневна доза на субоксона 
е 24 мг. След постигане на задоволително 
стабилизиране приемът на субоксон може 
да се намали до прием през ден или 3 пъти 
седмично при някои пациенти.
в) Лечение на други соматични и/или 
психични заболявания
Другите соматични и/или психични забо­
лявания трябва да се идентифицират по време 
на първоначалното оценяване. В тези случаи 
е необходимо:
ва) Насочване на пациента към личен ле­
кар, кабинет за спешна и неотложна помощ 
или за болнично лечение.
вб) Тестване или насочване за изследване 
за кръвно- и полово-преносими заболявания.
вв) Идентифициране на острите психични 
разстройства, които може да се нуждаят от 
незабавна интервенция.
вг) Идентифициране на хроничните пси­
хични разстройства, насочване и осигуряване 
на необходимата терапия.
г) Психо-социални интервенции
Осъществява се индивидуално, групово и 
семейно консултиране, както и психообучение 
за пациента и семейството му.
д) Контрол на употребата на психоактивни 
вещества и режим на посещение 
Извършва се уринно тестване. Пациентите 
посещават лечебната програма ежедневно до 
постигане на стабилизация.
е) Критерии за преход към следващ етап: 
еа) Намаляване/преустановяване на употре­
бата на незаконни опиати и други субстанции, 
включително и алкохол.
еб) Липса на абстинентни прояви.
ев) Намаляване на влечението за прием 
на психоактивни вещества.
ег) Овладяване на острите психични и/
или соматични заболявания.
ед) Осигуряване на лечение за хроничните 
заболявания.
ее) Постигната устойчива поддържаща 
дневна доза на лекарствен продукт.
7.7.2. Етап на рехабилитация и поддържащо 
лечение