Държавен вестник, бр. 57, 2022 г., стр. 5

БРОЙ  57	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
управление. По отношение на другите ата-
кувани от главния прокурор разпоредби от 
ПОДНС се посочва, че чрез изслушване на 
„обобщен и аналитичен“ доклад на главния 
прокурор и формулиране на препоръки за 
подобряване ефективността на ръководения 
от него орган на съдебната власт не може да 
бъдат иззети функциите и правомощията му, 
не може да се засегне конституционният статус 
на институцията, нито може да се повлияе 
върху вътрешното убеждение на отделните 
прокурори или да се постави под съмнение 
безпристрастността им.
В своето становище Върховният админи-
стративен съд застъпва разбирането, според 
което разпоредбата на чл. 84, т. 16 от Кон-
ституцията в най-голяма степен зачита и 
спазва принципа на разделение на властите 
и принципа на независимост на съдебната 
власт, при прилагане на принципа на про-
порционалност, поради което нормата на 
чл. 25 ПОДНС, която се отличава по своите 
основни характеристики от конституционната 
разпоредба, не е в съответствие с посочените 
конституционни принципи. По отношение на 
останалите оспорени от главния прокурор 
разпоредби от ПОДНС се поддържа, че с да-
ването на препоръки на органи на съдебната 
власт и изискване за отчет на изпълнението 
им от Народното събрание недопустимо се 
разширяват определените от чл. 84, т. 16 от 
Конституцията рамки на контрол на законо-
дателната власт над съдебната власт. Според 
Върховния административен съд нормата на 
чл. 86, ал. 5 ПОДНС приравнява отчетност-
та на органите на съдебната власт с тази на 
органи, изцяло или частично избираеми от 
парламента, което представлява нарушение 
на принципа на правовата държава. 
Камарата на следователите в България 
подкрепя тезата на вносителя на искането, 
според която оспорената уредба засяга по 
недопустим начин баланса между властите и 
представлява противоконституционна намеса 
на законодателната власт в правомощията на 
съдебната власт. 
Според Съюза на юристите в България 
практиката на Конституционния съд и прав-
ната теория, относими към принципа на 
независимост на магистратите, са в подкрепа 
на извод за неоснователност на искането на 
главния прокурор. 
В писменото си правно мнение доц. д-р 
Деяна Марчева застъпва виждането, че 
включването на главния прокурор в парла-
ментарните дебати за работата на прокурату-
рата и при формирането на законодателните 
политики в тази насока е проявление на 
сътрудничеството между разделените власти 
за постигане на конституционните ценнос-
ти. Според нея чл. 25 ПОДНС не нарушава 
независимостта на главния прокурор като 
административен ръководител, а допълва 
възможностите за по-доброто управление на 
прокуратурата и по-ефективното упражня-
ване на правомощията му. По отношение на 
предвидената в чл. 86, ал. 5, изречение второ 
ПОДНС възможност Народното събрание да 
отправя препоръки към висшите органи на 
съдебната власт доц. Марчева обосновава 
разбирането, че тя е в съответствие с целта 
и смисловото съдържание на чл. 84, т. 16 от 
Конституцията като допълнителен механизъм 
на взаимно сътрудничество в рамките на 
разделението на властите. Поддържа също 
и че задължението на главния прокурор 
при следващия си годишен доклад да отчете 
изпълнението на препоръките на Народното 
събрание (оспорената част от чл. 86, ал. 1 
ПОДНС) не засяга неговата независимост, 
а е част от диалога и сътрудничеството 
между държавните органи от различните 
власти с оглед реализацията на ценностите 
на Конституцията.
Конституционният съд, като обсъди до-
водите в искането, постъпилите по делото 
писмени становища и правни мнения, за да 
се произнесе, взе предвид следното:
1. По искането за установяване на проти-
воконституционност на чл. 25 ПОДНС.
Съществена характеристика на съдебна-
та власт е нейната независимост, изрично 
прогласена на конституционно ниво. И това 
е така, защото независимостта на съдебната 
власт има ключово значение за осъществя-
ване на правораздавателната дейност като 
основна нейна конституционна функция за 
гарантиране на върховенството на правото 
(Решение № 3 от 2015 г. по к. д. № 13/2014 г.). 
Независимостта на съдебната власт обаче 
не изключва нейната отчетност (Решение № 6 
от 2017 г. по к. д. № 15/2016 г.). Съгласно по-
следователната практика на Конституционния 
съд принципът на разделение на властите има 
смисъла на сътрудничество, установяване на 
баланс на взаимоотношения между висшите 
държавни органи, на взаимодействие помежду 
им и полагане на общи усилия в постигането 
на легитимните цели на държавното упра-
вление. Разделението на властите не трябва 
да води до изолация, а да установява функ-
ционално взаимодействие между органите на 
държавната власт (Решение № 1 от 1999 г. по 
к. д. № 34/1998 г., Решение № 8 от 2005 г. по 
к. д. № 7/2005 г. и др.). 
В демократичното управление самостоя-
телността и отделеността на съдебната власт 
не препятства органите, които я осъществяват, 
да взаимодействат с другите власти, така че 
власт да възпира власт, и не изключва тяхното 
отчитане за дейността им. Прокуратурата по 
дефиниция също търпи „проверки и баланси“, 
като и самата тя участва в „проверяването“ 
на другите власти.