Държавен вестник, бр. 105, 2005 г., стр. 66

С Т Р .  66
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  105
Предварително обезпечаване на вземанията
Чл. 121. (1) В хода на ревизията или при
издаване на ревизионния акт органът по прихо-
дите може да поиска мотивирано от публичния
изпълнител налагането на предварителни обез-
печителни мерки с цел предотвратяване извър-
шването на сделки и действия с имуществото
на лицето, вследствие на които събирането на
задълженията за данъци и задължителни оси-
гурителни вноски ще бъде невъзможно или
значително ще се затрудни.
(2) Предварителните обезпечителни мерки
се налагат по реда на чл. 195 с постановление
на публичния изпълнител и се обжалват по реда
на чл. 197.
(3) Предварителните обезпечителни мерки
се налагат върху активи, обезпечаването върху
които не води до сериозно възпрепятстване на
дейността на лицето. Ако това не е възможно,
наложените обезпечителни мерки следва да не
спират извършваната от ревизираното лице
дейност.
(4) Когато в срок до 4 месеца от налагането
на първата предварителна обезпечителна мяр-
ка не е издаден ревизионен акт, наложените
обезпечителни мерки се смятат за прекратени,
освен ако е направено искане за продължаване-
то им пред окръжния съд, компетентен да раз-
гледа жалбата срещу ревизионния акт. Искане-
то може да бъде направено от публичния из-
пълнител или ревизираното лице.
(5) Съдът проверява наличието на условията
по ал. 1 за налагане на предварителни обезпечи-
телни мерки и изпълнението на изискванията
по ал. 3 и се произнася с определение в 14-дневен
срок от постъпването на искането. Ако уважи
искането, съдът определя срок за продължаване
на мерките, не по-дълъг от срока за приключва-
не на ревизионното производство. Определени-
ето не подлежи на обжалване.
Ревизия при особени случаи
Чл. 122. (1) Органът по приходите може да
приложи установения от съответния закон раз-
мер на данъка към определена от него по реда
на ал. 2 основа, когато е налице едно от следни-
те обстоятелства:
1. до започването на ревизията не е подадена
декларация, когато задължението се определя
по декларация;
2. налице са данни за укрити приходи или
доходи;
3. когато в счетоводството са използвани не-
истински или с невярно съдържание документи;
4. липсва или не е представена счетоводна
отчетност съгласно Закона за счетоводството
или воденото счетоводство не дава възмож-
ност за установяване на основата за данъчно
облагане, както и когато документите, необ-
ходими за установяване на основата за облага-
не с данъци или за определяне на задължител-
ните осигурителни вноски, са унищожени не
по установения ред;
5. документите, необходими за установяване
на основата за облагане с данъци, липсват или са
повредени до степен негодни за ползване;
6. данните и сведенията, необходими за уста-
новяване на основата за облагане с данъци, не
могат да бъдат получени, тъй като ревизирано-
то лице не е намерено на адреса за кореспон-
денция по чл. 28;
7. декларираните и/или получените приходи,
доходи, източници на формиране на собствения
капитал или на безвъзмездно финансиране на
стопанската дейност на ревизираното лице не
съответстват на имущественото и финансовото
му състояние за ревизирания период.
(2) За определянето на основата за облагане
с данъци органът по приходите взема предвид
всяко от следните относими към съответното
лице обстоятелства:
1. вида и характера на фактически осъщест-
вяваната дейност;
2. платените данъци, мита, такси, вноски и
други публични вземания;
3. движението и остатъците по банковите
сметки;
4. официалните документи и документите с
достоверни данни;
5. наемната цена за недвижимите имоти, в
които се упражнява цялостно или частично
дейността;
6. търговското значение на мястото, където
се извършва дейността;
7. капитала и пазарната цена на придобити-
те имущества към момента на придобиването;
8. брутните приходи/доходи (оборота);
9. броя на заетите за осъществяване на дей-
ността лица;
10. сключените договори от лицето във връз-
ка с осъществяване на дейността му;
11. разликата между доставените и вложе-
ните в производството суровини и материали;
12. обобщените данни за реализираната пе-
чалба, съответно приходите или доходите от
други лица, упражняващи същата или подобна
дейност при същите или подобни условия;
13. ценовите и другите условия на сделките,
сключени с цел отклонение от данъчно облага-
не, включително данните за такива сделки меж-
ду свързани с ревизирания лица;
14. обичайния размер на разходите за живот,
издръжка, обучение и лечение, както и на тран-
спортните, дневните и квартирните разходи при
пътувания в страната и в чужбина;
15. получените и извършените доставки и
упражненото право на данъчен кредит;
16. други доказателства, които могат да пос-
лужат за определяне на основата.
(3) Ревизионният доклад се обосновава с
обстоятелствата по ал. 1 и 2.
(4) В случаите по ал. 1 органът по приходите
определя основата за облагане с данъци за съ-
ответния период, за който са установени обсто-
ятелствата.