Държавен вестник, бр. 32, 2026 г., стр. 2

СТР.  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  32
ОФИЦИАЛЕН РАЗДЕЛ
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
УКАЗ № 138
На основание чл. 98, т. 4 от Конституцията 
на Република България
П О С Т А Н О В Я В А М :
Да се обнародва в „Държавен вестник“ 
Законът за изменение и допълнение на На­
казателния кодекс, приет от 51-вото Народно 
събрание на 19 март 2026 г.
Издаден в София на 30 март 2026 г. 
Президент на Републиката: 
Илияна Йотова
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието:
Андрей Янкулов
ЗАКОН
за изменение и допълнение на Наказателния 
кодекс (обн., ДВ, бр. 26 от 1968 г.; попр., бр. 29 
от 1968 г.; изм., бр. 92 от 1969 г., бр. 26 и 27 от 
1973 г., бр. 89 от 1974 г., бр. 95 от 1975 г., бр. 3 
от 1977 г., бр. 54 от 1978 г., бр. 89 от 1979 г., 
бр. 28 от 1982 г.; попр., бр. 31 от 1982 г.; изм., 
бр. 44 от 1984 г., бр. 41 и 79 от 1985 г.; попр., 
бр. 80 от 1985 г.; изм., бр. 89 от 1986 г.; попр., 
бр. 90 от 1986 г.; изм., бр. 37, 91 и 99 от 1989 г., 
бр. 10, 31 и 81 от 1990 г., бр. 1 и 86 от 1991 г.; 
попр., бр. 90 от 1991 г.; изм., бр. 105 от 1991 г., 
бр. 54 от 1992 г., бр. 10 от 1993 г., бр. 50 от 
1995 г.; Решение № 19 на Конституционния 
съд от 1995 г. – бр. 97 от 1995 г.; изм., бр. 102 
от 1995 г., бр. 107 от 1996 г., бр. 62 и 85 от 
1997 г.; Решение № 19 на Конституционния 
съд от 1997 г. – бр. 120 от 1997 г.; изм., бр. 83, 
85, 132, 133 и 153 от 1998 г., бр. 7, 51 и 81 от 
1999 г., бр. 21 и 51 от 2000 г.; Решение № 14 
на Конституционния съд от 2000 г. – бр. 98 
от 2000 г.; изм., бр. 41 и 101 от 2001 г., бр. 45 
и 92 от 2002 г., бр. 26 и 103 от 2004 г., бр. 24, 
43, 76, 86 и 88 от 2005 г., бр. 59, 75 и 102 от 
2006 г., бр. 38, 57, 64, 85, 89 и 94 от 2007 г., 
бр. 19, 67 и 102 от 2008 г., бр. 12, 23, 27, 32, 
47, 80, 93 и 102 от 2009 г., бр. 26 и 32 от 
2010 г., бр. 33 и 60 от 2011 г., бр. 19, 20 и 60 
от 2012 г., бр. 17, 61 и 84 от 2013 г., бр. 19, 53 
и 107 от 2014 г., бр. 14, 24, 41, 74, 79 и 102 от 
2015 г., бр. 32 и 47 от 2016 г.; Решение № 12 
на Конституционния съд от 2016 г. – бр. 83 
от 2016 г.; изм., бр. 95 от 2016 г., бр. 13, 54, 
85 и 101 от 2017 г., бр. 55 от 2018 г., бр. 1, 7, 
16 и 83 от 2019 г., бр. 13, 23, 28, 88, 103 и 108 
от 2020 г., бр. 9 от 2021 г.; Решение № 12 на 
Конституционния съд от 2021 г. – бр. 84 от 
2021 г.; изм., бр. 53 от 2022 г.; Решение № 13 
на Конституционния съд от 2022 г. – бр. 79 от 
2022 г.; Решение № 1 на Конституционния съд 
от 2023 г. – бр. 10 от 2023 г.; изм., бр. 67, 82 и 
84 от 2023 г., бр. 23, 39, 41 и 42 от 2024 г., бр. 49 
от 2025 г.; Решение № 7 на Конституционния 
съд от 2025 г. – бр. 50 от 2025 г.; изм., бр. 54 
от 2025 г.; Решение № 8 на Конституционния 
съд от 2025 г. – бр. 60 от 2025 г.; изм., бр. 61, 
64, 65, 87 и 115 от 2025 г. и бр. 27 от 2026 г.)
§ 1. В чл. 53 се правят следните изменения 
и допълнения:
1. В ал. 1:
а) в буква „а“ думата „принадлежи“ се 
заменя с „е собственост“;
б) в буква „б“ думата „принадлежи“ се 
заменя с „е собственост“.
2. Създава се нова ал. 2:
„(2) В случаите, изрично предвидени в 
особената част на този кодекс, когато иму­
ществото, което е било предназначено или 
е послужило за извършване на умишлено 
престъпление или е било предмет на умишлено 
престъпление, не е собственост на виновния 
или е в съсобственост, се присъжда неговата 
равностойност.“
3. Досегашната ал. 2 става ал. 3.
4. Досегашната ал. 3 става ал. 4 и в нея 
думите „ал. 2“ се заменят с „ал. 3“.
5. Досегашната ал. 4 става ал. 5.
6. Досегашната ал. 5 става ал. 6 и в нея 
думите „ал. 1 и 2“ се заменят с „ал. 1 и 3“.
7. Досегашната ал. 6 става ал. 7 и в нея:
а) в текста преди т. 1 думите „ал. 5“ се 
заменят с „ал. 6“;
б) в т. 1 думите „ал. 1 или 2“ се заменят 
с „ал. 1 или 3“;
в) в т. 2 думите „ал. 1 или 2“ се заменят 
с „ал. 1 или 3“;
г) в т. 3 думите „ал. 1 или 2“ се заменят 
с „ал. 1 или 3“;
д) в т. 4 думите „ал. 1 или 2“ се заменят 
с „ал. 1 или 3“.
§ 2. В чл. 80 се създава ал. 4:
„(4) Давността за преследване за престъп­
ление по глава втора и по глава четвърта от 
особената част на този кодекс, извършено по 
отношение на малолетно или непълнолетно 
лице, започва да тече от навършване на пъл­
нолетие от това лице, а ако към този момент 
престъплението не е довършено, давността