Държавен вестник, бр. 94, 2021 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  94
достъп до съответния поземлен имот“. Обос- 
новава се нарушаване на чл. 17, ал. 3 от 
Конституцията поради неограниченото във 
времето неизпълнение на задължението на 
общината и липсата на правни способи за 
изискване прилагането на уличната регулация. 
Излагат се аргументи и за противоречие на 
разпоредбата с чл. 17, ал. 5 от Конституцията. 
По отношение на чл. 178, ал. 3, т. 5 ЗУТ КАБ 
поддържа, че липсата на възможност да бъде 
изискано от общините изпълнението на задъл-
жението им по изграждане на транспортната 
техническа инфраструктура и безсрочното му 
неизпълнение представляват нарушение на 
чл. 17, ал. 3 от Конституцията.
В останалите постъпили по делото писмени 
становища и в изразеното правно мнение се 
поддържа, че искането е основателно, като 
изложените от вносителя доводи се споделят 
и допълват. В обобщен вид като основни 
аргументи за противоконституционност на 
атакуваните разпоредби са посочени лип-
сата на ясни правила, срокове и гаранции 
за прилагане на уличната регулация и за 
изграждане на публичната инфраструктура, 
както и невъзможността за защита на за-
сегнатите субекти срещу бездействието на 
администрацията. Поддържа се, че поради 
непредвидената възможност за въздействие 
върху изпълнение на задължението на общи-
ната правото на собственост се препятства 
необосновано и неограничено във времето, 
като инвестиционните намерения на възложи-
телите се поставят в зависимост от действието 
или бездействието на органите на местното 
самоуправление. Изтъква се, че с оспорените 
разпоредби не се постига преследваната от 
законодателя цел, като същевременно пра-
вото на собственост се засяга прекомерно и 
върху частноправните субекти се прехвърлят 
публичноправни задължения. 
Съдът, като обсъди доводите в искането, 
постъпилите по делото писмени становища и 
изразеното правно мнение, както и относи-
мата правна уредба, за да се произнесе, взе 
предвид следното:
Предмет на конституционното дело са 
разпоредбите на чл. 148, ал. 16 и чл. 178, 
ал. 3, т. 5 в частта „в териториите със средно 
и високо застрояване, както и“ от ЗУТ, като 
първата от тях се отнася до издаване на раз-
решение за строеж в урегулирани поземлени 
имоти (УПИ), а втората – до въвеждането 
в експлоатация на вече изградения строеж.
По отношение на чл. 148, ал. 16 ЗУТ:
Разпоредбата на чл. 148, ал. 16 ЗУТ сочи: 
„Разрешение за строеж в урегулиран поземлен 
имот се издава само при приложен подробен 
устройствен план по отношение на регулация-
та, в т.ч. уличната регулация, свързваща обекта 
с уличната или пътна мрежа и осигуряваща 
достъп до съответния поземлен имот. При 
урегулиран поземлен имот с лице на повече 
от една улица е достатъчно уличната регула-
ция да е приложена по улицата, по която се 
осъществява достъпът до строежа.“ 
Необходимо условие за издаването на раз-
решение за строеж е наличието на влязъл в 
сила подробен устройствен план (ПУП), с 
който поземлените имоти се урегулират в 
УПИ с конкретно предназначение. Подроб-
ните устройствени планове конкретизират 
устройството и застрояването на териториите 
на населените места и землищата им, както 
и на селищните образувания, като техните 
предвиждания са задължителни за инвес-
тиционното проектиране, както предвижда 
чл. 108, ал. 1 ЗУТ.
В урбанизираните територии терените, 
отредени за изграждане на транспортната 
техническа инфраструктура, са основа за из-
граждането на улиците и на останалите еле-
менти. От своя страна, достъпът до мрежите 
на техническата инфраструктура увеличава 
стойността на УПИ. За да е налице реален 
достъп до тази инфраструктура, планът, с който 
тя е предвидена, трябва да бъде приложен.
В § 22, ал. 1 от заключителните разпоредби 
на ЗУТ са посочени изчерпателно три способа, 
посредством всеки един от които подробни-
ят устройствен план се счита приложен по 
отношение на регулацията, в т.ч. и уличната: 
а) с влизането в сила на административния 
акт за одобряване на подробен устройствен 
план по чл. 16; б) със сключването на окон-
чателни договори за прехвърляне право на 
собственост, когато такива се предвиждат; 
в) с изплащането на обезщетенията по от-
чуждителните производства. Първият от тези 
способи касае прилагане на процедурата по 
чл. 16 ЗУТ за определена територия. В тази 
хипотеза общината придобива с влизане в сила 
на подробния устройствен план определени 
терени за изграждане на обектите на зелената 
система, на социалната и на техническата ин-
фраструктура – публична собственост. Поради 
това оспорената разпоредба – чл. 148, ал. 16 
ЗУТ, не засяга териториите, урегулирани по 
реда на чл. 16 ЗУТ. Втората хипотеза се от-
нася до придобиването на необходимите за 
урегулирането на поземлените имоти терени, 
когато с план за регулация се променят със 
съгласието на собствениците им (чл. 15 ЗУТ) 
и когато се урегулират поземлени имоти с цел 
образуване на повече на брой самостоятелни 
УПИ, когато се създават съсобствени УПИ 
и когато се упълномеряват поземлени имоти 
с части от съседни имоти (чл. 17 ЗУТ). В 
тези случаи собствениците на съседни УПИ 
следва да сключат окончателни договори за 
уреждане на собствеността върху придаваеми 
по регулация части към имотите им. Третият