Държавен вестник, бр. 63, 2006 г., стр. 15

Б Р О Й  63
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  15
(2) Данъчното събитие възниква на датата,
на която собствеността върху стоката е прех-
върлена или услугата е извършена.
(3) Освен в случаите по ал. 2, данъчното
събитие възниква на:
1. датата на фактическото предоставяне на
стоката по чл. 6, ал. 2;
2. датата на отделянето или предоставянето
на стоката по чл. 6, ал. 3;
3. датата на започването на транспорта по
чл. 7, ал. 4;
4. датата, на която доставчикът получи пла-
щането—при продажба на стоки чрез поръчка
по пощата или по електронен път;
5. датата на изваждането на монетите или
жетоните—при извършване на доставки чрез
автомати за продажба или други подобни уре-
ди, които се задействат с монети, жетони или
други подобни;
6. датата на фактическото връщане на акти-
ва с ремонта и/или подобрението при прекратя-
ване на договора или преустановяване ползва-
нето на актива—в случаите на извършване на
безвъзмездна услуга от държател/ползвател за
ремонт и/или подобрение върху нает или пре-
доставен за ползване актив, когато не са нали-
це условията по чл. 9, ал. 4, т. 2 и 3.
(4) При доставка с периодично, поетапно или
непрекъснато изпълнение, с изключение на
доставките по чл. 6, ал. 2, всеки период или етап,
за който е уговорено плащане, се смята за от-
делна доставка и данъчното събитие за нея
възниква на датата, на която този период или
етап е изтекъл.
(5) На датата на възникване на данъчното
събитие по ал. 2, 3 и 4:
1. данъкът по този закон става изискуем за
облагаемите доставки и възниква задължение
за регистрираното лице да го начисли, или
2. възниква основание за освобождаване от
начисляване на данък за освободените достав-
ки и доставките с място на изпълнение извън
територията на страната.
(6) Когато, преди да е възникнало данъчно
събитие по ал. 2, 3 и 4, се извърши плащане по
доставката, данъкът става изискуем при получа-
ване на плащането, с изключение на получено
плащане във връзка с вътреобщностна доставка.
(7) Когато нерегистрирано по този закон лице
получи авансово плащане по облагаема достав-
ка и фактически извърши тази доставка след
датата на регистрацията си по този закон, смя-
та се, че полученото авансово плащане съдър-
жа данъка, който става изискуем на датата, на
която става изискуем данъкът по доставката.
Данъчна основа при доставка на територията
на страната
Чл. 26. (1) Данъчна основа по смисъла на
този закон е стойността, върху която се на-
числява или не се начислява данъкът в зави-
симост от това, дали доставката е облагаема,
или освободена.
(2) Данъчната основа се определя на базата
на всичко, което включва възнаграждението,
получено от или дължимо на доставчика във
връзка с доставката, от получателя или от дру-
го лице, определено в левове и стотинки, без
данъка по този закон. Не се смятат за възна-
граждение по доставка всякакви плащания на
лихви и неустойки, които имат обезщетителен
характер.
(3) Данъчната основа по ал. 2 се увеличава със:
1. всички други данъци и такси, в т. ч. акциз,
когато такива са дължими за доставката;
2. всички субсидии и финансирания, пряко
свързани с доставката;
3. съпътстващите разходи, начислени от дос-
тавчика на получателя, като например комиси-
она, опаковане, транспорт, застраховка и дру-
ги, пряко свързани с доставката;
4. стойността на обикновените или обичай-
ните опаковъчни материали или контейнери,
ако не подлежат на връщане или ако получате-
лят не е данъчно задължено лице; ако тези опа-
ковъчни материали или контейнери бъдат вър-
нати от получателя, данъчната основа се нама-
лява със стойността им при връщането.
(4) В данъчната основа на доставката се смята
включена:
1. стойността на услугата по последващо
гаранционно обслужване на стоките;
2. стойността, задържана от получателя като
гаранция за добро изпълнение.
(5) Данъчната основа не включва:
1. сумата на търговската отстъпка или на-
маление, ако те се предоставят на получателя
на датата на възникване на данъчното събитие;
ако се предоставят на получателя след датата
на възникване на данъчното събитие, данъчна-
та основа се намалява при предоставянето им;
2. стойността на обикновените или обичай-
ните опаковъчни материали или контейнери,
ако получателят е данъчно задължено лице и
тези материали или контейнери подлежат на
връщане; ако те не бъдат върнати в 12-месечен
срок от изпращането им, данъчната основа се
увеличава със стойността им в края на този срок;
3. разходите на лизингодателя и лизингопо-
лучателя, свързани с ползването на стока при
условията и в срока на договор за лизинг, като:
разходи за имуществени застраховки, застра-
ховки “Гражданска отговорност” и други по-
добни за целия или за част от срока на догово-
ра, разходи за имуществени данъци и такси,
екотакси и разходи за регистрация;
4. сумите, платени на доставчика за покри-
ване на разходите, направени от името и за
сметка на получателя, когато тези суми са по-
сочени изрично в счетоводството на доставчи-
ка; доставчикът трябва да разполага с доказа-
телства за действителния размер на сумите и
няма право на данъчен кредит по отношение на
данъка, който може да е станал дължим при
извършването на разходите.