Държавен вестник, бр. 55, 2002 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  55
За да се приеме, че договорът, предмет на
разглеждане, се обхваща от чл. 2, ал. 2 от Закона
за международните договори на Република Бъл-
гария, следва да се прецени дали министърът на
финансите е участвал като публичноправен су-
бект или като страна в едно частно правно пра-
воотношение, както се поддържа в определени-
ето на КС. Със сключения договор (в случая не
вземам отношение дали има изобщо валиден
договор, с оглед на това, че приложенията към
основния текст, който не съдържа самите усло-
вия на договора, а само препраща към тях, не са
подписани от никого, което би могло по хипоте-
за да доведе до подмяна) се предоставят право-
мощия и се уговарят органи и структури на аген-
ция “Митници”, които по Конституция, по Зако-
на за митниците и по Устройствения правилник
на Министерството на финансите са предоставе-
ни на министъра на финансите (чл. 105, ал. 1 и
чл. 108, ал. 3 от Конституцията). Като предоста-
вя по договора държавновластнически права на
фирмата, които по Конституция принадлежат
на министъра на финансите, той действа в уп-
ражнение на публичната си власт. При това се
предоставят права на лица, които не са българ-
ски граждани, каквито съгласно чл. 10 от Зако-
на за митниците трябва да бъдат служителите в
агенция “Митници”.
Законът за митниците урежда както устройст-
вото и структурата на агенция “Митници” (чл. 7,
ал. 2), така и правомощията на митническите
служители (чл. 16). С договора се дава възмож-
ност за преструктуриране на администрацията и
дейността на митниците, различно от уредените
със Закона за митниците организация и адми-
нистрация. Предвидено е и изпълнение на функ-
ции от персонала на фирмата, които по същест-
во са функции на митнически служители.
Всичко това сочи, че участието на министъ-
ра на финансите при сключване на този дого-
вор не е изявление на гражданскоправен субект,
в какъвто случай КС прие с определението си
по к. д. № 6 от 2002 г., че се касае за частнопра-
вен договор, а има властнически характер, изяв-
ление, направено от субект на публичната власт.
Реорганизирането на митническата админист-
рация със създаване на нови непредвидени в
Закона за митниците структури и прехвърляне-
то на правомощия във връзка с митническия
контрол върху лица, които не са държавни слу-
жители и нямат качества, предвидени в чл. 10
от Закона за митниците, не може да стане без
този, който поема задължения за това да не
участва в споразумението като публичнопра-
вен субект. Изпълнението условията на догово-
ра при това може да стане само с промени в
Закона за митниците, които да предвидят в
структурата на агенция “Митници” и в право-
мощията на нейните служители структурите,
посочени в договора, и функциите, възложени
на персонала на английската фирма.
За да отговарят на изискванията на чл. 2,
ал. 2 от Закона за международните договори,
сключените от Република България договори
не с друга държава или международна органи-
зация, а с чуждестранни лица, когато тя е участ-
вала като публичноправен субект, трябва да
подлежат на ратификация. Изискването дого-
ворът да подлежи на ратификация е впрочем
условие, което предвижда и чл. 149, ал. 1, т. 4
от Конституцията, за да подлежи договорът на
контрол от КС. Кога един международен дого-
вор следва да се ратифицира от НС е посочено
в чл. 85, ал. 1 от Конституцията. Няколко са
условията в това отношение, относими към
конкретния случай: да съдържа договорът
финансови задължения към държавата, да е
предвиден в него арбитраж за решаване на
евентуално възникнали спорове и да се изиск-
ват мерки от законодателен характер (чл. 85,
ал. 1, т. 4, 5 и 7 от Конституцията).
Договорът, който се разглежда от КС, съ-
държа финансови задължения за държавата.
Поетите с него задължения за заплащане на
услугата, включително това, че в цената са вклю-
чени и дължимите данъци, съответствието на
което със закона е твърде спорно, оборудване-
то на помещенията за работа, пътни, квартир-
ни и други разноски на персонала на фирмата,
колкото и да са необичайни, може да се приеме,
че са част от престацията, част от цената, която
Министерството на финансите дължи за услу-
гата. Уговарянето обаче, че в случаи на призна-
ване на договора за нищожен или ако той бъде
унищожен от арбитраж или съд, Краун Ей-
джънтс да бъде обезщетен от Министерството
на финансите с всички възнаграждения и раз-
носки, платени до произнасяне на това реше-
ние, е несъмнено финансово задължение. Въп-
реки нищожността на един договор не може да
съществуват задължения по него извън произ-
тичащите съгласно приложимото по договора
право задължения за реституция. Тези задъл-
жения не са част от цената по договора, а са
финансови задължения на държавата, поети по
него. Не може да се третира и като част от це-
ната и задължението Министерството на фи-
нансите да обезщети фирмата за всички раз-
носки и други вреди, направени в резултат на
твърдения на които и да било лица, че сключ-
ването на договора е незаконно. Това е също
така финансово задължение на държавата.
В договора е предвидено евентуално въз-
никналите между страните спорове да се уреж-
дат от арбитраж по процедурата, установена в
УНСИТРАЛ. 
Обстоятелството, че договорът се сключва
от министъра на финансите като публичнопра-
вен субект, упълномощен за това от Министер-
ския съвет, което ангажира българската дър-
жава, че се поемат финансови задължения от
нея, че се уговаря международен арбитраж и се
налагат мерки от законодателен характер
(чл. 85, ал. 1, т. 4, 5 и 7 от Конституцията), изиск-
ва ратифицирането на договора. Това от своя
страна дава основание с оглед чл. 149, ал. 1, т. 4
от Конституцията Конституционният съд да се
произнесе относно неговото съответствие с нея.
Конституционен съдия: В. Гоцев
31966