Държавен вестник, бр. 87, 2025 г., стр. 17

БРОЙ  87	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  17   
(бр. 54 от 21 юни 2013 г.), а службата остана 
с временно управляващ председател, посочен 
с решение на Министерския съвет.
Година и половина по-късно, в началото 
на 2015 г., Народното събрание възстанови 
реда за назначаване и освобождаване на 
председател на ДАНС, както е действал 
при приемането на Закона за ДАНС през 
2007 година, т.е. отказа се от правомощие­
то да определя председателя на ДАНС със 
свое решение. Промяната е направена по 
предложение на група депутати от ГЕРБ, 
които в мотивите си изтъкват, че основна 
цел на законопроекта е „възстановяване на 
балансиращата роля на Президента на репуб­
ликата“ да назначава с указ както главния 
секретар на МВР, така и председателя на 
ДАНС. Според вносителите на законопроекта 
отнемането от държавния глава на право­
мощието за назначаване на председателя на 
ДАНС през 2013 г. е станало „с оглед „прев­
земането“ на една от българските служби 
за сигурност от страна на олигархични кръ­
гове, което […] предизвика безпрецедентен 
взрив на гражданско недоволство, довел до 
четиринадесетмесечна агония и до предсроч­
ни парламентарни избори през есента на 
2014 година!“ (вж. Мотиви към Законопроект 
за изменение и допълнение на Закона за 
МВР, вх. № 454-01-39/12.11.2014 г. и § 91 от 
ЗИД ЗМВР, обн. ДВ, бр. 14 от 20 февруари 
2015 г.).
Така, единственият път, когато Народно­
то събрание взема решение за определяне 
на председател на ДАНС през 2013 г., това 
става, без да има време и без да се прило­
жи каквато и да е процедура, чрез която 
да установи дали предложеният от минис­
тър-председателя кандидат е наистина годен 
да изпълнява длъжността председател на 
ДАНС. Разглежданият тук ЗИ ЗДАНС не 
съдържа никакви гаранции, че парламентът 
няма да действа и за в бъдеще по същия 
начин. Повтарянето на този опит 12 години 
по-късно поражда риск от възникването 
на същите последици – реполитизиране на 
процедурата по назначаване и освобожда­
ване на председател на ДАНС и уронване 
на общественото доверие в институциите, 
които участват в този процес. 
1.2. Хипотезата на избирането от Народ­
ното събрание на лица на висши длъжности 
по предложение на министър-председателя е 
предвидена в чл. 84, т. 6 от Конституцията на 
Република България по отношение на опре­
деляне персоналния състав на Министерския 
съвет. Във всички останали конституционно 
установени хипотези на избиране от Народ­
ното събрание на лица на висши държавни 
длъжности то не действа по предложение 
на министър-председателя, а по инициати­
ва на самите народни представители или 
парламентарни групи. По този начин Кон­
ституцията разграничава особеното консти­
туционно положение на Министерския съвет 
спрямо останалите държавни органи. Когато 
в обикновен закон се предвиди, че проце­
дурата, която по Конституция се използва 
за определяне на състава на Министерския 
съвет, ще се използва и за избиране или ос­
вобождаване на лица и на други длъжности 
(в случая – председател на ДАНС), неизбеж­
но ще възникнат две последици. От една 
страна, председателят на ДАНС по своето 
политическо значение фактически ще бъде 
приравнен на министър – член на кабинета, 
а това не съответства на положението на 
агенцията като специализиран орган към 
Министерския съвет. От друга страна, реше­
нието на Народното събрание за избор или 
за освобождаване на председателя на ДАНС 
ще се превърне в един вид фактически вот на 
доверие към правителството. Всеки отказ на 
Народното събрание да подкрепи предложе­
ние на министър-председателя ще означава 
на практика бламиране на правителството. 
Всяко успешно предложение от страна на 
министър-председателя ще бъде своеобразна 
форма на получаване на парламентарно до­
верие. Така може твърде лесно да се окаже, 
че за да се запази правителството или за 
да се утвърди управляващото мнозинство, 
Народното събрание и Министерският съвет 
ще правят компромиси по отношение на 
назначаването или освобождаването на пред­
седател на ДАНС. С въпросните изменения 
законодателят разширява рамката на тези 
политически компромиси извън критериите 
на самото назначение или освобождаване от 
длъжност. От гледна точка на конституцион­
ното управление обаче подобно положение 
е нетърпимо.
1.3. В своите мотиви вносителите на 
Законопроекта за изменение на ЗДАНС 
(вх. № 51-554-01-160/17.09.2025 г.) твърдят, 
че „изборът на председател на ДАНС от 
Народното събрание ще бъде гаранция за 
стабилност и предвидимост, както и за об­
ществено доверие, защото парламентарната 
институция работи в условията на политиче­
ски плурализъм, прозрачност и публичност“.