Държавен вестник, бр. 41, 2017 г., стр. 22

СТР.  22	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  41
гласно чл. 2, ал. 1 ЗНА нормативни актове 
могат да издават само органите, предвидени 
в Конституцията на Република България 
или в закон. В определението на петчленния 
състав е налице позоваване на § 1, т. 1 от ДР 
на АПК, в който се съдържа дефиниция на 
понятието „административен орган“ и според 
него такъв е не само органът, принадлежащ 
към изпълнителната власт, но и всеки но­
сител на административни правомощия, ов­
ластен въз основа на закон, и в този смисъл 
е и цитираното в това определение Решение 
№ 10 от 3.07.2014 г. по конст. дело № 3/2014 г. 
Петчленният състав е счел, че Наредбата 
е приета с решение на Висшия адвокатски 
съвет на основание чл. 121, ал. 1 във връзка 
с чл. 36, ал. 2 ЗА и по този начин е обосно­
вал, че Висшият адвокатски съвет е издал 
Наредбата по изрична законова делегация да 
уреди обществените отношения, възникващи 
и развиващи се при и по повод уговарянето 
на дължимото възнаграждение за осъщест­
вяването на правна защита и съдействие по 
различните видове дела. Пак въз основа на 
посочената разпоредба от ЗА петчленният 
състав е приел, че размерът на дължимото 
възнаграждение не може да бъде по-нисък 
от определената сума, приета от Висшия ад­
вокатски съвет. Изводът в това определение 
е, че Наредбата е издадена въз основа на 
изричната законова делегация, отнася се до 
неопределен и неограничен брой адресати и 
има многократно правно действие, поради 
което представлява подзаконов нормативен 
акт по смисъла на чл. 75 АПК.
Относно правния интерес от оспорване на 
посочената разпоредба от Наредбата правилно 
първоинстанционният съд е приел в обжалва­
ния пред настоящата касационна инстанция 
съдебен акт, че е налице такъв, тъй като 
оспорващият като страна по търговско дело 
е бил осъден да заплати възнаграждение за 
юрисконсулт по чл. 7, ал. 2, т. 4 от Наредба­
та, поради което на тази основа са засегнати 
неговите права и законни интереси и това му 
дава право да я оспорва. 
Настоящият съдебен състав споделя този 
извод на първоинстанционния съд. Правният 
интерес следва да се доказва от всяка страна, 
която оспорва подзаконов нормативен акт 
или негова разпоредба, и той винаги трябва 
да е личен и непосредствен и в този смисъл 
е чл. 186, ал. 1 АПК. В съответствие с тази 
разпоредба в Решение № 5 от 17 април 2007 г. 
по конст. дело № 11/2006 г. Конституционният 
съд е приел, че активна легитимация имат 
всички правни субекти в случаите, когато 
подзаконовият акт пряко засяга права, законни 
интереси или създава задължения за тях, а 
също и когато предстои такова засягане. В 
процесния случай на оспорващия чл. 7, ал. 2, 
т. 4 от Наредбата пряко са засегнати права 
и законни интереси от участието му като 
страна в търговско дело по несъстоятелност, 
поради което правилно и в съответствие с 
чл.  186, ал. 1 АПК съдът е приел наличие 
на правен интерес за „Банка ДСК“ – ЕАД, 
да оспорва посочената част на подзаконовия 
нормативен акт. Затова всички оплаквания и 
доводи за липсата на такъв правен интерес в 
касационните жалби са неоснователни и не 
намират опора в закона.
Законосъобразни са изводите на първоин­
станционния съд за допуснати съществени 
нарушения на процедурните правила при 
издаване на подзаконовия нормативен акт.
Систематическото място на чл. 26, ал. 2 
ЗНА е в глава трета на закона „Изработване 
на проекти на нормативни актове“, като в 
ал. 1 са регламентирани принципите при 
изработването им, които са: обоснованост, 
стабилност, откритост и съгласуваност. Имен­
но в изпълнение на тези принципи в ал. 2 на 
същата разпоредба законодателят е предвидил 
задължение за компетентния орган преди 
внасянето на проект на нормативен акт да 
го публикува на интернет страницата на 
съответната институция заедно с мотивите, 
съответно доклада, като на заинтересованите 
лица се предоставя най-малко 14-дневен срок 
за предложения и становища по проекта. Касае 
се за императивна норма, при неизпълнението 
на която следва да се приеме, че е налице 
съществено нарушение на административно­
производствените правила поради неспазване 
на законово предвидената процедура по издава­
не на нормативен акт. Първоинстанционният 
съд правилно е приел, че по делото липсват 
писмени доказателства, които да удостоверят, 
че проектът за Наредбата, заедно с мотивите и 
доклада, е публикуван на интернет страницата 
на Висшия адвокатски съвет. Обясненията 
в съдебното производство на касационните 
жалбоподатели не обуславят обратен извод, 
тъй като не са представени никакви писмени 
доказателства и данни, че изработването на 
нов сайт на съвета е причина информацията 
за публикуването на проекта за изменение на 
Наредбата да не е налице. Посочването, че 
проектът е публикуван на интернет страницата 
на Адвокатска колегия – Бургас, не санира 
този съществен пропуск, тъй като чл. 26, ал. 2 
ЗНА категорично регламентира, че проектът 
за подзаконов нормативен акт се публикува 
на интернет сайта на органа, който го издава.
Законосъобразни са и изводите на първо­
инстанционния съд и за допуснато нарушение 
на чл. 28, ал. 3 ЗНА, тъй като Висшият адво­
катски съвет е разгледал проекта за изменение 
частично на нормативния акт, без към него да 
се съдържат мотиви относно причините, които 
налагат приемането на акта, целите, които се 
поставят, причините, налагащи приемането 
му, и очакваните резултати от прилагането, 
както и анализ за съответствие с правото на 
Европейския съюз. Касае се за разпоредба, 
която определя процедура по приемане на 
подзаконов нормативен акт и липсата на 
така проведена процедура опорочава акта и 
той само на това основание следва да бъде