Държавен вестник, бр. 21, 2004 г., стр. 44

С Т Р .  44
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  21
С обжалваната разпоредба на § 1, ал. 2 от
ПЗР на ПМС № 152 от 2003 г. действително се
въвежда 3-месечен срок, считано от 15 октом-
ври 2003 г., в рамките на който синдикалните
и работодателските организации, които са
били признати за представителни на нацио-
нално равнище на основание чл. 3 КТ, запаз-
ват представителността си. От данните по
делото е видно, че с т. 1, буква “в” от Решение
на Министерския съвет № 17 от 18.I.1999 г.
(ДВ, бр. 8 от 1999 г.) е отменено Решение на
Министерския съвет № 182 от 6.II.1997 г. (ДВ,
бр. 13 от 1997 г.) за признаване на Национал-
ния професионален съюз за представителна
организация. Следователно към момента на
влизане в сила на атакувания в настоящото
производство текст жалбоподателят не е имал
качеството на представителна на национално
равнище синдикална организация. При това
положение същият няма правото да участва в
Националния съвет за тристранно сътрудни-
чество, който съгласно чл. 3а КТ се състои от
по двама представители на Министерския
съвет, на представителните организации на
работниците и служителите и на работодате-
лите. Съобразно с чл. 51б и чл. 51в КТ Наци-
оналният професионален съюз не може да бъде
страна в колективното трудово договаряне на
отраслово и браншово равнище и на колек-
тивното договаряне по общини. Жалбопода-
телят обаче може да направи искане пред
Министерския съвет на основание чл. 36, ал. 2
КТ да бъде признат за представителна орга-
низация на национално равнище, като предс-
тави необходимите документи за установява-
не наличието на критериите по чл. 34 КТ по
реда на Наредбата за определяне на реда за
установяване наличието на критериите за
представителност на организациите на работ-
ниците и служителите и на работодателите.
Като е приел тази наредба с ПМС № 152 от
2003 г., Министерският съвет е осъществил
правомощието си по чл. 36, ал. 1 КТ да опре-
дели реда за установяване наличието на кри-
териите за представителност на синдикални-
те и работодателските организации. В този
смисъл целта на закона е постигната.
В качеството си на заинтересувана страна
по делото КНСБ поддържа становище за неза-
коносъобразност на атакуваната разпоредба на
§ 1, ал. 2 от ПЗР на ПМС № 152 от 2003 г. по
съображения, различни от тези на жалбопода-
теля. Процесуалният представител на КНСБ
поддържа, че оспореният текст е приет без на-
личието на законова делегация. Счита, че е не-
законосъобразно Министерският съвет да въ-
вежда, удължава и/или намалява срока за пред-
ставителност на синдикатите. Доводите на за-
интересуваната страна са основателни.
Съгласно § 1, ал. 2 от ПЗР на ПМС № 152 от
2003 г. синдикалните и работодателските ор-
ганизации, които са били признати за предс-
тавителни на национално равнище на основа-
ние чл. 3 КТ, запазват представителността си
за срок 3 месеца, считано от 15 октомври
2003 г. Видно е, че Министерският съвет не
само е определил времетраенето на провер-
ката на изискванията за представителност, но
е въвел краен срок по отношение на предста-
вителността на организациите на работници-
те и служителите и на работодателите. След
изтичането на този срок посочените органи-
зации губят представителността си по смисъ-
ла на обжалвания текст.
Процедурата по признаване на синдикал-
ните организации и организациите на работо-
дателите за представителни е уредена в чл. 36
и 36а КТ като самостоятелно административ-
но производство. В рамките на това произ-
водство се установява наличието на критери-
ите за представителност на синдикалните ор-
ганизации и организациите на работодатели-
те. По силата на законовата делегация, уреде-
на в чл. 36, ал. 1 КТ, на Министерския съвет е
възложено да регламентира подробно, с под-
законов акт, определянето на реда за устано-
вяване на наличието на критериите за предс-
тавителност по чл. 34 и 35 КТ. Тази законова
делегация има точно определен предмет и
обем. С Наредбата за определяне на реда за
установяване наличието на критериите за
представителност на организациите на работ-
ниците и служителите и на работодателите
Министерският съвет е регламентирал: хипо-
тезите, при които в съответствие със закона е
необходимо да установява наличието на изис-
кванията за представителност; документите,
които трябва да бъдат представени като до-
казателство, и начините, последователност-
та и сроковете за събирането и проверката на
данните.
Законът не предоставя на Министерския
съвет правомощие да въвежда с подзаконов
нормативен акт краен срок по отношение на
представителността на синдикалните органи-
зации и организациите на работодателите. Та-
къв срок може да бъде регламентиран само
със закон.
Разпоредбата на чл. 12, ал. 1 от Наредбата
за определяне на реда за установяване нали-
чието на критериите за представителност на
организациите на работниците и служители-
те и на работодателите предвижда, че в случа-
ите по чл. 36а, ал. 1 КТ Министерският съвет
се произнася в 3-месечен срок от датата на
постъпването на документите. Крайният срок
на представителността на заварените синди-
кати и работодателски организации, уреден в
атакувания текст на § 1, ал. 2 от ПЗР на ПМС
№ 152 от 2003 г., не произтича от чл. 12 от на-
редбата, тъй като не се отнася до хипотезата
на чл. 36а, ал. 1, а е свързан с прилагането на
чл. 36а, ал. 2 КТ.