Държавен вестник, бр. 98, 2019 г., стр. 12

СТР.  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  98
(6) Договорът за лицензия има действие по 
отношение на трети лица от датата на впис-
ването му в Държавния регистър на марките.
(7) Притежателят на марка може да про-
тивопостави правата, предоставени от тази 
марка, срещу лицензополучател, който нару-
ши разпоредба на лицензионния договор по 
отношение на: 
1. срока; 
2. вида, в който марката може да се из-
ползва съгласно регистрацията; 
3. обхвата на стоките или услугите, за които 
е предоставена лицензията; 
4. територията, на която марката може да 
се използва, или 
5. качеството на произведените стоки или на 
услугите, предоставени от лицензополучателя.
Правото върху марката като обект на 
обезпечение
Чл. 25. (1) Правото върху марка може да 
бъде обект на обезпечение по предявен или 
бъдещ иск. Съдът по искане на заинтересова-
ната страна, без да уведоми ответната страна, 
допуска някоя от следните обезпечителни 
мерки:
1. забрана за използване на марката от 
притежателя или от лицензополучателя;
2. забрана за разпореждане с правото върху 
марката от притежателя или от лицензополу-
чателя на изключителна лицензия;
3. забрана за разпореждане с правото върху 
заявката за регистрация на марка от заявителя.
(2) Налагането на обезпечителна мярка 
по ал. 1 се извършва незабавно от съдебния 
изпълнител въз основа на обезпечителната 
заповед на съда.
(3) Съдебният изпълнител налага обезпе-
чителна мярка по ал. 1 чрез изпращане на 
съобщение за налагането є до притежателя 
на марката.
(4) Допуснатото от съда обезпечение се 
вписва в Държавния регистър на марките по 
искане на съдебния изпълнител. Искането 
трябва да съдържа данни за заявителя или 
притежателя на марката и за лицето, в чиято 
полза е допуснато обезпечението, данни за 
марката и за обезпечителната мярка. Към 
искането се прилага документ, с който е до-
пуснато обезпечението.
(5) По отношение на заявителя, съответно 
на притежателя, на марката или на лицензо-
получателя на изключителна лицензия обез-
печението по ал. 1 – 4 има действие от датата 
на получаване на съобщението за налагане на 
обезпечителната мярка, а по отношение на 
третите лица – от датата на вписване на обез-
печението в Държавния регистър на марките.
(6) Правото върху марка може да бъде 
обект на обезпечение и по реда на Данъчно-
осигурителния процесуален кодекс.
Правото върху марка като обект на при-
нудително изпълнение
Чл. 26. (1) Правото върху марка може да 
бъде обект на принудително изпълнение по 
образувано изпълнително производство. Ор-
ганът по принудително изпълнение по искане 
на заинтересованата страна, без да уведоми 
ответната страна, налага запор, изразяващ 
се във:
1. забрана за използване на марката от 
притежателя или от лицензополучателя;
2. забрана за разпореждане с правото върху 
марката от притежателя или от лицензополу-
чателя на изключителна лицензия;
3. забрана за разпореждане с правото върху 
заявката за регистрация на марка от заявителя.
(2) Наложеният запор се вписва в Дър-
жавния регистър на марките по искане на 
органа по принудително изпълнение или 
взискателя. Искането трябва да съдържа дан-
ни за заявителя, съответно за притежателя, 
на марката, както и данни за марката. Към 
искането се прилага документът, с който е 
наложен запорът.
(3) По отношение на заявителя, съответно 
на притежателя, на марката или на лицензопо-
лучателя на изключителна лицензия запорът 
има действие от датата на получаване на съ-
общението за налагането му, а по отношение 
на третите лица – от датата на вписване на 
запора в Държавния регистър на марките.
Правото върху марката като обект на 
особен залог
Чл. 27. (1) Правото върху марката може 
да бъде обект на особен залог.
(2) За вписването и заличаването на особе-
ния залог в Държавния регистър на марките 
се прилага съответно Законът за особените 
залози.
(3) Залогът има действие по отношение на 
трети лица от датата на вписването в Дър-
жавния регистър на марките.
Включване на правото върху марката в 
масата на несъстоятелността
Чл. 28. (1) Правото върху марката се 
включва в масата на несъстоятелността при 
образувано производство по несъстоятелност 
на нейния притежател.
(2) Когато марката е включена в масата 
на несъстоятелността, този факт се вписва в 
Държавния регистър на марките по искане 
на една от страните по делото.
Заявката като обект на собственост
Чл. 29. Разпоредбите на чл. 23 – 28 се 
прилагат и относно заявките за регистрация 
на марки.
Отмяна или промяна във вписването
Чл. 30. В Държавния регистър на марките 
се вписва отмяна или промяна по вписано 
обстоятелство по чл. 24 – 29 по искане на 
лице с правен интерес, към което се прилагат