Държавен вестник, бр. 94, 2016 г., стр. 50

СТР.  50	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  94
Приложение  
към чл. 1, ал. 1
МЕДИЦИНСКИ СТАНДАРТ 
„УШНО-НОСНО-ГЪРЛЕНИ БОЛЕСТИ“
Въведение 
Медицинският стандарт „Ушно-носно-гърле-
ни болести“ има за цел да формулира норми, 
важащи за лекарите с призната специалност по 
ушно-носно-гърлени болести, работещи в лечебни 
заведения, в които се осъществяват дейности по 
„Ушно-носно-гърлени болести“, независимо от 
обема на извършваната в тях консервативна и/
или оперативна дейност. 
Раздел I
Медицинска специалност „Ушно-носно-гърлени 
болести“ и изисквания към медицинските спе-
циалисти, които извършват дейности по тази 
специалност
1. Дефиниция на специалността: Медицинска-
та специалност „Ушно-носно-гърлени болести“ се 
занимава с диагностиката, консервативното и хи-
рургичното лечение на заболяванията от областта 
на ушно-носно-гърлените болести. Медицинската 
специалност „Ушно-носно-гърлени болести“ се 
придобива от медицински специалисти с висше 
образование „Медицина“ съгласно действащата 
нормативна уредба. Специалността включва:
1.1. Диагностика и прогностика, консерватив-
но и хирургично лечение на ушно-носно-гърлени-
те заболявания, рехабилитация на слуха и говора 
за всеки пациент със заболяване от областта на 
ушно-носно-гърлените болести.
1.2. Изследване и определяне на функцията на 
слуховия и вестибуларния анализатор, слухопро-
тезиране – специфична дейност за специалността.
1.3. Медицинска експертиза:
1.3.1. експертиза на работоспособността;
1.3.2. съдебномедицинска експертиза.
1.4. Консултативна и методична помощ:
1.4.1. пряко или по документи консултиране 
на клинични случаи по искане на лекуващ лекар 
(екип) или консултации на пациент с ушно-
носно-гърлено заболяване в друга клиника или 
отделение;
1.4.2. подпомагане организацията на плановите 
и спешните медицински дейности.
1.5. Реконструктивна и функционална хирургия 
„Ушно-носно-гърлени болести“. Извършва се на 
територията на лечебно заведение, осъществява-
що дейност по специалността „Ушно-носно-гър-
лени болести“, и води до промяна на външния 
естетичен вид на лицето на пациента.
1.6. Дейности в областта на общественото 
здравеопазване.
1.7. Научно-преподавателска дейност в област­
та на ушно-носно-гърлените болести.
2. Професионална квалификация по ушно-
носно-гърлени болести и нива на оказваната 
медицинска помощ:
2.1. Лечебна дейност на пациенти с ушно-нос-
но-гърлени заболявания се оказва от лекари със 
следната професионална квалификация:
2.1.1. общопрактикуващ лекар;
2.1.2. лекар, специализиращ „Ушно-носно-
гърлени болести“;
2.1.3. лекар с призната специалност по ушно-
носно-гърлени болести;
2.1.4. лекар с призната специалност по ушно-
носно-гърлени болести с допълнителна квали-
фикация;
2.1.5. консултант – лекар със специалност, 
различна от ушно-носно-гърлени болести.
2.2. Медицинска помощ по ушно-носно-гър-
лени болести се оказва от:
2.2.1. общопрактикуващ лекар, който може 
да извършва следните дейности по ушно-носно-
гърлени болести:
а) ориентировъчно изследване на слуха с 
говор и шепот;
б) ориентировъчна отоскопия;
в) ориентировъчна риноскопия;
г) оглед и палпаторно изследване на горна и 
долна челюст; слюнчени жлези и лимфни възли, 
устна кухина, език, тонзили, фаринкс;
д) предна тампонада на носа;
е) търсене на рискови фактори за УНГ забо-
лявания и вродени такива;
ж) насочване за консултации със специалист;
з) разпознаване на случаи със спешна УНГ 
патология и насочване за консултация със спе-
циалист;
2.2.2. лекар, специализиращ ушно-носно-гър-
лени болести, който извършва дейност по ушно-
носно-гърлени болести (диагностично-лечебни 
процедури) под професионалното ръководство на 
лекар с призната специалност по „Ушно-носно-
гърлени болести“ в съответствие с действащата 
нормативна уредба и съответната програма за 
обучение;
2.2.3. лекар с призната специалност по ушно-
носно-гърлени болести, който извършва дейност 
по ушни, носни и гърлени болести (диагностич-
но-лечебни процедури) самостоятелно; обемът 
на дейности зависи от вида и структурата на 
лечебното заведение;
2.2.4. лекар-консултант с призната специалност 
по „Ушно-носно-гърлени болести“ с допълни-
телна квалификация, който извършва дейности 
по ушно-носно-гърлени болести (диагностично-
лечебни процедури) самостоятелно, с висока 
степен на професионална компетентност и може 
да консултира други лечебни заведения. 
3. Следдипломната квалификация и продъл-
жаващото обучение се осъществяват по ред, 
определен в нормативна уредба. 
4. Дейности, за които е необходима допъл-
нителна квалификация и които се осъществяват 
в обособени области по специалността „Ушно-
носно-гърлени болести“:
4.1. Дейности в обособени области на специ-
алността „Ушно-носно-гърлени болести“:
4.1.1. отоневрология – диагноза, консерватив-
но, хирургично лечение; първична и вторична 
профилактика;
4.1.2. аудиология; слухопротезиране – диагно-
за, консервативно, хирургично лечение; първична 
и вторична профилактика; медицинска и соци-
ална рехабилитация;