Държавен вестник, бр. 102, 2010 г., стр. 21

БРОЙ  102	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
дица от осъществяване на предвидени в нея 
фактически състави. Така например прекра­
тяване на индивидуалния мандат на замест­
ващия народен представител, при заместване, 
ако заместваният народен представител се 
завърне – основание, непосочено в чл. 72 от 
Конституцията (Тълкувателно решение № 8 
от 1993 г., к.д. № 5 от 1993 г. на чл. 68, ал. 2 
от Конституцията). 
Не е предвидена обща разпоредба за пред­
срочно прекратяване на мандата на колекти­
вен орган, защото органите се създават, за 
да осъществяват определени държавнически 
функции, да извършват дейност, необходи­
ма на обществото за пълен мандат, което 
не изключва възможността да се стигне до 
предсрочното прекратяване на мандата. Ма­
кар предсрочното прекратяване на мандата 
на колективен орган да се разкрива като 
изключение, това не означава, че е а priori 
изключено от Конституцията. Това са случаи, 
когато е невъзможно осъществяването на 
функциите на органа. Например оставката на 
всички членове на даден колективен орган; 
оставката на членове, така че да не може да 
се формира мнозинство; намаляване броя на 
членовете под определения от закона мини­
мум; непопълнена квота, когато мандатният 
орган се изгражда на квотен принцип, и др. 
Последицата – прекратяване на мандата, е 
съобразена с правния ред и правовата държава 
и изискването за сигурност и предвидимост. 
Балансът на властите не позволява прекра­
тяването мандата на държавните органи по 
конюнктурни причини, но в същото време 
изисква да се отчита необходимостта от на­
длежното осъществяване на предвидените 
конституционно функции и съчетаното и ед­
новременно действие на всички принципи на 
правовата държава. Че идеята за предсрочно 
прекратяване на пълномощията на колекти­
вен орган не е чужда на конституционния 
учредител на мандати, се вижда от чл. 27, 
ал. 1 на Закона за местното самоуправление 
и местната администрация. Преценката за 
това, както и за продължаване на мандата 
е на този, който има учредителната власт. 
Задължително, но и достатъчно е той да 
спазва основните начала на Конституцията. 
Следователно, общият извод е, че мандатът се 
прекратява с изтичането на срока, за който 
са предоставени властническите правомощия 
(пълен мандат), и е възможно и допустимо 
предсрочно прекратяване на мандата – ко­
лективен и индивидуален.
2. Когато предсрочно се прекратява ман­
дат, установен в закон по конституционно 
овластяване, прекратяването се извършва със 
закон. Конституционният съд се е произне­
съл, че дали промяната с последващ закон 
е допустима, се определя от това, дали се 
променя конституционната структура. Ако 
има такава промяна, изисква се изменение 
на Конституцията (Решение № 5 от 2009 г., 
к.д. № 6 от 2009 г.; Решение № 17 от 1997 г., 
к.д. № 10 от 1997 г.).
Предвиждайки уредба в закон, Конститу­
цията съзнателно е оставила въпросите да 
се уреждат на законово ниво. Този използван 
подход предоставя възможност за различни 
уредби и различен режим в границите на 
конституционната рамка, определена от ос­
новните начала. Иначе устройствените закони 
не биха могли да съобразят организационната 
структура със зададените функции на органи­
те и институциите, да постигнат оптимална 
организация на осъществяване на публичните 
функции. Конституцията не само не изключва, 
но принципно е отворена за промени, нещо, 
което се отнася и до трите власти. За съдебната 
власт е възприет подходът на комбинирано 
решаване на въпросите на мандата, вкл. пре­
кратяването му – в Конституцията и в Закон за 
съдебната власт. Законовата уредба се основава 
и съобразява конституционно заложеното (срв. 
чл. 129, ал. 2, чл. 130, ал. 6, чл. 131, чл. 132а 
от Конституцията, вж. и Решение № 8 от 
2006 г., к.д. № 7 от 2006 г.; Решение № 8 от 
2007 г., к.д. № 5 от 2007 г.). Едно предсрочно 
прекратяване на мандата на органа следва 
да съобразява редица положения, например 
да не нарушава конституционните принципи; 
да не нарушава баланса между властите (вж. 
Решение № 3 от 2003 г., к.д. № 22 от 2002 г.). 
Извършването му е въпрос на законодателна 
целесъобразност, на приоритети в управле­
нието на държавните и социалните процеси, 
интеграционни процеси и осъществяване на 
реформи в различни сфери на обществения 
живот, т. е. да са определен отговор на соци­
ална потребност и обществен интерес. Когато 
то не засяга цялостната характеристика и се 
запазват конституционно определените функ­
ции на органа, няма противоречие с Консти­
туцията и място за отрицание. Възможните 
усложнения и интертемпорални проблеми 
се решават с преходни и заключителни раз­
поредби, които също следва да отговарят на 
конституционно установените положения, 
ценности и норми – най-общо, на основните 
конституционни начала и принципите на 
правовата държава. 
В случаите, когато уредбата на мандата е 
дадена в закон, предсрочното прекратяване на 
мандата трябва да отговаря и на условията, 
посочени в този закон. Законодателят сам е 
поставил ограничения и само той е, който с 
изменение в закона съобразно със Закона за 
нормативните актове може да премахне или 
да установи нови ограничения. 
Водим от изложените съображения и на 
основание чл. 149, ал. 1, т. 1 от Конституцията 
и чл. 12, ал. 1, т. 1 от Закона за Конституци­
онния съд, Конституционният съд