Държавен вестник, бр. 88, 2010 г., стр. 68

СТР.  68	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  88
Следва да се посочи, че фигурата на посред­
ника не е въведена с чл. 4, т. 1 и 2 от наред­
бата, а с чл. 28 от Закона за насърчаване на 
заетостта. В чл. 28, ал. 1 от същия е предвидено, 
че лицата по чл. 27, ал. 2, т. 2 осъществяват 
посредническа дейност по наемане на работа 
в Република България, в други държави и на 
моряци въз основа на регистрация в Агенцията 
по заетостта. Съгласно ал. 2 посредническата 
дейност включва предоставянето на посредниче­
ските услуги по чл. 26, т. 1, 2, 4 и 5 в съвкупност 
или поотделно. Според ал. 3 за извършване на 
дейността по ал. 2 лицата по чл. 27, ал. 2, т. 2 
сключват посреднически договор със: 1. лицата, 
търсещи работа; 2. (изм. – ДВ, бр. 18 от 2006 г.) 
работодателите, включително корабопритежате­
лите, търсещи работници и служители. В ал. 8 е 
предвидено, че Министерският съвет определя 
с наредба: 1. условията и реда за извършване 
на посредническа дейност по наемане на ра­
бота; 2. условията и реда за регистрация на 
лицата по чл. 27, ал. 2, т. 2 за осъществяване 
на посредническа дейност и за отказването и 
прекратяването ѝ; 3. задължителните изисквания 
за съдържанието на посредническите договори.
В чл. 4 от наредбата е посочено, че посред­
никът предоставя: 1. посреднически услуги по 
чл. 2, ал. 1 (информиране и консултиране на 
търсещите работа лица и на работодателите) 
безплатно – без събиране пряко или косве­
но, изцяло или частично на такси или други 
плащания от търсещото работа или наетото 
лице, в т.ч. моряка; 2. посреднически услуги по 
чл. 2, ал. 1 (информиране и консултиране на 
търсещите работа лица и на работодателите) 
срещу заплащане от работодателя, включително 
корабопритежателя, което не може да бъде за 
сметка на възнаграждението на устроеното на 
работа лице. Тази норма съответства на чл. 4, 
т. 1, буква „а“ от конвенцията, според който 
държавата членка следва със средствата на 
националните закони и приложимите наредби 
да осигури, че за наемане или осигуряване на 
работа на моряците не се заплащат такси или 
други начисления директно или индиректно, 
изцяло или частично от моряка. Що се отнася 
до участието на представителните организации 
на моряците в създаването, поддържането, мо­
дифицирането или промяната на системата от 
служби за набиране и назначаване на работа, 
каквото е изискването на чл. 2, т. 2 от конвен­
цията, то същото би следвало да бъде уредено 
в нормите, регламентиращи регистрацията и 
прекратяването на регистрацията, а те се съ­
държат в раздел II от наредбата, чл. 9 – чл. 26а, 
но не и в оспорените текстове от същата. 
Втората оспорена разпоредба от наредбата 
е тази на чл. 37, ал. 1, според която посред­
никът предоставя на търсещото работа лице 
преди заминаването му от Република България 
подписан индивидуален договор за наемане на 
работа от корабопритежателя или упълномо­
щено от него лице да подписва индивидуални 
договори за наемане на работа, както и пре­
вод на договора на български език. Според 
жалбоподателя същата противоречи на чл. 5, 
т. 2, буква „в“ от Конвенция № 179 на МОТ, 
според който трудовите договори за наемане 
и клаузите на споразуменията съответстват на 
прилаганите закони, подзаконови норматив­
ни актове и колективните трудови договори. 
Това, че не е изрично уреден в тази норма 
въпросът за осъществяването на контрол от 
страна на синдикалната организация, страна по 
колективния трудов договор, не означава, че 
оспорената разпоредба противоречи на норми 
от по-висок ранг, уреждащи такъв контрол. 
Същите норми имат пряко прилагане и не е 
необходимо текстовете им да се преповтарят 
и в подзаконовия нормативен акт. 
Третият оспорен текст е този на чл. 35 от 
наредбата, касаещ съдържанието на посредни­
ческия договор, сключен между посредника, 
регистриран в Агенцията по заетостта, и кора­
бопритежателя. Съгласно чл. 28, ал. 3 от Закона 
за насърчаване на заетостта за извършване на 
дейността по ал. 2 лицата по чл. 27, ал. 2, т. 2 
сключват посреднически договор със: 1. лицата, 
търсещи работа; 2. (изм. – ДВ, бр. 18 от 2006 г.) 
работодателите, включително корабопритежа­
телите, търсещи работници и служители. Спо­
ред чл. 36 от наредбата посредникът насочва 
търсещите работа лица съгласно условията на 
регистрирания по чл. 35, ал. 1 посреднически 
договор. Що се отнася до съдържанието на 
посредническия договор, визирано в ал. 3, т. 4, 
доводите на жалбоподателя са отново свърза­
ни с непълнота, доколкото според него тези 
условия следва да се договарят с участието на 
синдикалната организация и да съответстват 
на КТД. Следва да се отбележи, че чл. 34 от 
наредбата изисква посредническата дейност по 
наемане на работа на моряци да се осъществява 
в съответствие с изискванията на конвенциите 
на МОТ и ММО, ратифицирани и влезли в 
сила за Република България. Жалбоподателят 
на практика прави искане съдът да допълва 
норми на наредбата, каквито правомощия той 
няма. Съгласно чл. 193, ал. 1 АПК съдът обя­
вява нищожността на оспорения подзаконов 
нормативен акт или на част от него, отменя го 
изцяло или частично или отхвърля оспорването. 
Що се отнася до т. 5 от ал. 3 на чл. 35, според 
която в съдържанието на посредническия дого­
вор се включва задължението на работодателя 
да сключи за своя сметка индивидуална и/или 
групова (Р § I) здравна застраховка за болест, 
злополука и смърт на наетите на работа преди 
тяхното заминаване, както и за времето на пъ­
туване, доводите на жалбоподателя са, че този 
текст противоречи на чл. 6, ал. 2 от Кодекса за 
застраховането, предвиждащ, че задължително