Държавен вестник, бр. 50, 2002 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  50
Понятието “случайно работно място” се разглежда
в по-широк смисъл и обхваща: работи, за които работ-
ното място е нестационарно (мобилно)—за пътни по-
лицаи, шофьори и други; временно работно място в пред-
приятието или извън него—за работници в строителс-
твото, техници, хора, извършващи ремонтни дейности,
нощни пазачи, улични чистачи и т.н.
Видът на работата на пострадалия дефинира основ-
ната дейност или задача, изпълнявана от пострадалия
по време на злополуката.
Описва се основният вид работа, изпълнявана от
пострадалия по време на злополуката. Това не е про-
фесията на пострадалия, нито неговото точно специ-
фично физическо действие в момента на злополука-
та. Това е едно по-общо описание на вида работа или
задача, която пострадалият е извършвал през период
от време, който завършва в момента на настъпване
на злополуката.
За класифицирането на вида работа се използва
класификацията “Вид работа”. В обяснителните бележ-
ки се определят точно какви са видовете работа и тях-
ното тълкуване. Важно е да се знае, че в декларацията
трябва да се запише специфичното физическо дейст-
вие, осъществявано в момента на злополуката, а не
професията на пострадалия (правилно е да се запише
например, “производство на ключ” или “ремонт на
брава”, въпреки че и двата вида работа се извършват от
шлосер; тяхното класифициране съобразно класифика-
цията е в различни групи).
Като правило видът работа се описва чрез същест-
вително име (но когато това е действие, може да се
опише и чрез глагол).
Специфично физическо действие е действието, из-
вършвано от пострадалия непосредствено преди злопо-
луката. Това е точното специфично физическо дейст-
вие на пострадалия в момента на злополуката, т.е. как-
во конкретно е правил пострадалият в момента на нас-
тъпването на злополуката. Обхваща къс период от вре-
ме и определя например, че в момента на злополуката
пострадалият е работил с електрическа бормашина.
За класифициране на специфичното физическо дейс-
твие се използва класификацията “Специфично физи-
ческо действие”. В обяснителните бележки към нея са
определени критериите за класифициране на действи-
ята, като се държи сметка и за средствата на труда и
предмета, свързани с работата на пострадалия в мо-
мента на злополуката.
Специфичното физическо действие се описва чрез
глагол, но всяка група съдържа и съществително име,
характеризиращо това действие.
Материалният фактор, свързан със специфичното
физическо действие, описва основния материален фак-
тор, свързан със специфичното физическо действие на
пострадалия точно непосредствено преди злополуката
(средството, предмета или инструмента, използван от
пострадалия в момента на злополуката). Материални-
ят фактор може да участва или да не участва в злополу-
ката. При определяне на материалния фактор, свързан
със специфичното действие, се държи сметка за мате-
риалния фактор, който е най-тясно свързан със злопо-
луката или увреждането. При наличие на няколко ма-
териални фактора, свързани със специфичното физи-
ческо действие, регистрира се този, който е най-тясно
свързан със злополуката или увреждането.
Класифицирането на материалния фактор, свързан
със специфичното физическо действие, се извършва
според класификацията “Материален фактор”10.
10 Класификацията “Материален фактор” е една, но тя се
използа за класифициране на материалния фактор, свързан
със специфичното физическо действие, свързан с отклоне-
нията от нормалните действия (условия) или свързан с ув-
реждането. Специфичните изисквания за коректното опре-
деляне и класифициране на материалния фактор са описани
и в обяснителните бележки към тази класификация.
Отклонението от нормалните действия (условия) е
предназначено да определи необичайните събития,
предизвикали трудовата злополука. В Декларацията за
трудова злополука се записва последното събитие, от-
клоняващо се от нормалните действия и условия и во-
дещо до злополуката. Това може да бъде загубата на
контрол върху средствата на труда или върху предмета
на труда, или настъпване на аварийни промени в усло-
вията на труд и т.н.
Това е описание на ненормално (необичайно) съби-
тие, т.е. отклонението от нормалния работен процес.
Отклонението е събитие, което предизвиква злополу-
ка. Ако имаме поредица от необичайни или неправил-
ни събития, регистрира се последното отклонение (това
отклонение, което е най-близко по време до контакта,
причинил увреждането).
Класифицирането на отклонението става по специ-
ална класификация “Отклонение”, в която се дефини-
рат групите възможни отклонения. Наличието на обяс-
нителни бележки и примерите в нея са предпоставка за
еднозначното є прилагане.
Материалният фактор на отклонението е основни-
ят материален фактор, свързан със събитието, което
причинява отклонението. Материалният фактор, свър-
зан с отклонението, описва средството, предмета или
инструмента, включен в необичайното събитие. Ако
няколко материални фактора са свързани с последното
отклонение при настъпване на злополуката, регистри-
ра се последният материален фактор, т.е. този, който е
най-близко по време до обстоятелствата, причинили
увреждането.
За класифицирането на материалния фактор на от-
клонението се използва същата класификация “Мате-
риален фактор”, която се използва и за класифициране
на материалния фактор, свързан със специфичното
физическо действие. По-нататък в описанието на ССТЗ
допълнително е разгледана връзката между материал-
ния фактор във всеки един от етапите на трудовата
злополука.
Начинът на увреждането е факторът, който води до
увреждане на пострадалия: това е описание на това как
пострадалият е бил наранен (физическа или психичес-
ка травма) от материалния фактор, причинител на ув-
реждането. Ако има няколко начина на увреждане,
трябва да бъде регистриран този, който е причинил най-
сериозното увреждане. Класифицирането на начина на
увреждане се осъществява съобразно  класификацията
“Начин на увреждане” при спазване на обяснителните
бележки към нея. В примерите се описват приоритети-
те при нейното прилагане.
Материалният фактор, причинил  увреждането, е
основният материален фактор, свързан с начина на
увреждане на пострадалия при трудовата злополука.
Материалният фактор, причинил увреждането, е пред-
метът, средството или инструментът, с който постра-
далият е получил увреждането или с психологическия
начин на увреждане. Ако съществуват няколко матери-
ални фактора, свързани с увреждането, регистрира се
този, който е свързан с най-сериозното увреждане.
За класифицирането на този материален фактор се
използва същата класификация “Материален фактор”.
Важна информация за анализ на причините за нас-
тъпване на трудова злополука и за вземането на пре-
вантивни мерки се вписва и определя чрез класификци-
ите  “Правоспособност” на пострадалия, “Вид злополу-
ка” (по КЗОО) и “Набелязани мерки”.
Данните за увреждането в Декларацията за трудо-
ва злополука са: вид на уврежданията, увредени части
на тялото и последици.
Всяка от характеристиките в тази част на деклараци-
ята се класифицира според конкретна класификация.
Видът на увреждането описва физическите после-
дици за пострадалия—например счупвания (фрактури)
на кости, рани и др. Използва се класификацията “Вид
на увреждането”. При нейното прилагане се спазва