Държавен вестник, бр. 86, 2017 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  86
 4. Досегашните т. 9, 10 и 11 стават съот-
ветно т. 10, 11 и 12.
§ 24. В чл. 414, ал. 1, изречение второ на-
края се добавя „освен в случаите по чл. 414а“. 
§ 25. Създава се чл. 414а:
„Възражение при изпълнение в срока за добро-
волно изпълнение
Чл. 414а. (1) Длъжник, който е изпълнил 
задължението си по заповедта за изпълне-
ние в срока по чл. 412, т. 8, може да възрази 
писмено срещу заповедта за изпълнение с 
твърдение, че е изпълнил изцяло или частич-
но задължението си. Към възражението се 
прилагат доказателства за изпълнението на 
задължението с препис за заявителя. 
 (2) Ако с поведението си длъжникът не е 
дал повод за предявяване на вземането, той 
може да възрази, че не дължи разноски за 
производството.
(3) Възражението заедно с приложенията 
се изпраща на заявителя с указания, че може 
да подаде становище в тридневен срок, като 
се посочват и последиците от неподаването 
на становище.
(4) Ако заявителят не подаде становище в 
указания срок, съдът обезсилва изцяло или 
частично заповедта за изпълнение, включи-
телно в частта за разноските. Ако станови-
щето е подадено в срок, съдът се произнася 
по възражението и постъпилото становище. 
(5) Пропускът на заявителя да подаде ста-
новище и обезсилването на заповедта не е 
пречка заявителят да предяви иск за цялото 
вземане по реда на чл. 422. 
(6) Ако въз основа на заповедта за изпъл-
нение е издаден изпълнителен лист съгласно 
чл. 418, съдът го обезсилва в частта, в която 
е обезсилена заповедта за изпълнение.“
§ 26. Член 415 се изменя така:
„Действие на възражението
Чл. 415. (1) Съдът указва на заявителя, 
че може да предяви иск за вземането си в 
следните случаи:
1. когато възражението е подадено в срок;
2. когато заповедта за изпълнение е връчена 
на длъжника при условията на чл. 47, ал. 5;
3. когато съдът е отказал да издаде заповед 
за изпълнение. 
(2) Когато дава указания за предявяване на 
иск в случаите по ал. 1, т. 2, съдът постано-
вява спиране на изпълнението, ако е издаден 
изпълнителен лист по чл. 418. 
(3) Искът по ал. 1, т. 1 и 2 е установителен, 
а по т. 3 – осъдителен.
(4) Искът се предявява в едномесечен срок 
от съобщението, като заявителят довнася 
дължимата държавна такса.
(5) Когато заявителят не представи дока-
зателства, че е предявил иска в посочения 
срок, съдът обезсилва заповедта за изпълнение 
частично или изцяло, както и изпълнителния 
лист, издаден по чл. 418.“
§ 27. В чл. 418, ал. 5, изречение първо след 
думата „лист“ се добавя „и копие от докумен-
та, въз основа на който е издадена заповедта 
за изпълнение“, а в изречение второ думите 
„съобщението, с което е връчена заповедта 
за изпълнение“ се заменят със „съобщението 
заедно с връчените документи с отбелязване 
на връчването на всеки един от тях“.
§ 28. В чл. 420, ал. 2 думата „убедителни“ 
се заличава и накрая се добавя „и без да е 
необходимо обезпечението по ал. 1“.
§ 29. В чл. 422 се правят следните измене-
ния и допълнения:
1. В ал. 1 думите „ал. 1“ се заменят с „ал. 4“.
2. Създава се ал. 4:
„(4) Обратен изпълнителен лист не се 
издава, ако искът е отхвърлен поради не­
изискуемост на вземането.“
§ 30. В чл. 426, ал. 2, изречение второ 
накрая се добавя „само ако това е нужно за 
удовлетворяване на вземането му“.
§ 31. Член 427 се изменя така:
„Местна компетентност
Чл. 427. (1) Молбата за изпълнение се по-
дава до съдебния изпълнител, в чийто район 
се намират:
1. недвижимите имоти, върху които е на-
сочено изпълнението;
2. движимите вещи, когато следва да се 
извърши тяхното предаване от длъжника; 
3. постоянният или настоящият адрес на 
взискателя или длъжника – по избор на взиска-
теля, по вземане за издръжка, възнаграждение 
и обезщетение за работа или обезщетение за 
вреди от непозволено увреждане;
4. местоизпълнението на задълженията 
за действие или бездействие, когато се иска 
изпълнение на такива задължения;
5. постоянният или настоящият адрес или 
седалището на длъжника;
6. имуществото на длъжника, върху което 
е насочено изпълнението, когато той няма 
постоянен адрес или седалище на територията 
на Република България.
(2) След образуване на изпълнителното 
дело по правилата на ал. 1 взискателят може 
да поиска от съдебния изпълнител налагане 
на запор или възбрана върху вещи на длъж-
ника, намиращи се в района на друг съдебен 
изпълнител. След налагане на запора или 
възбраната съдебният изпълнител препраща 
изпълнителното дело на надлежния съдебен 
изпълнител, който да извърши опис и продан 
на вещите, намиращи се в неговия район.
(3) В случаите по ал. 2, когато изпълнението 
е насочено към парични вземания на длъж-
ника от трето задължено лице с постоянен 
адрес или седалище в друг съдебен район, 
изпълнителното дело не се препраща.
(4) Настъпилите след подаването на молбата 
за изпълнение промени в обстоятелствата по 
ал. 1, т. 5, обуславящи местната компетент-
ност, не са основание за препращане на делото.
(5) По искане на взискателя изпълнител-
ното производство може да бъде продължено