Държавен вестник, бр. 94, 2004 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  94
9. Определя концесионното възнаграждение,
както следва:
9.1. Периодични парични възнаграждения за
срока на концесията, дължими на 6-месечни
вноски, като срокът за плащане е 30-о число на
месеца, следващ съответния период.
9.2. Отчетните периоди се определят от
1 януари до 30 юни и от 1 юли до 31 декем-
ври за всяка календарна година от срока на
концесията.
9.3. Размерът на възнаграждението се опре-
деля конкретно за всяка 6-месечна вноска като
сума от:
9.3.1. пет на сто върху стойността, определе-
на съгласно чл. 3  от Методиката за определяне
на конкретния размер на концесионното въз-
награждение за добив на строителни и скално-
облицовъчни материали, когато добитата су-
ровина се реализира директно без преработка;
9.3.2. пет на сто върху стойността, определе-
на съгласно чл. 4 от Методиката за определяне
на конкретния размер на концесионното въз-
награждение за добив на строителни и скално-
облицовъчни  материали, когато добитата су-
ровина се реализира след преработка.
9.4. Минималният размер на концесионно-
то възнаграждение за всяко 6-месечие от сро-
ка на концесията не може да бъде по-малък от
сумата, определена на база 30 на сто от инста-
лираните 
мощности 
за 
преработка 
на
50 000 куб. м трошени скални материали  и кон-
цесионното възнаграждение за единица реали-
зирани фракции за предходното 6-месечие.
9.5. Размерът на сумата, определена по реда
на т. 9.4, не може да бъде по-малък от 2900 лв.
9.6. Заплащане на еднократно парично въз-
награждение в размер 6000 лв., дължимо от
концесионера в срок 20 дни от датата на влиза-
не в сила на концесионния договор.
10. Определя други изисквания, свързани с
концесията:
10.1. Приложимо право по отношение на
концесията е българското.
10.2. Всички спорове между страните по кон-
цесионния договор се решават по съдебен ред.
11. Упълномощава министъра на регионал-
ното развитие и благоустройството да сключи
концесионен договор с “Вархим”—ЕООД, Мез-
дра, в срок един месец от обнародването на
решението в “Държавен вестник”, да организи-
ра контрола по изпълнението му и да представ-
лява концедента в правоотношенията, възник-
нали във връзка с договора, с изключение на
тези по неговото прекратяване.
Министър-председател:
Симеон Сакскобургготски
Главен секретар на Министерския съвет:
Севдалин Мавров
49090
МИНИСТЕРСТВА
И ДРУГИ ВЕДОМСТВА
МИНИСТЕРСТВО
НА ПРАВОСЪДИЕТО
ВТОРИ ДОПЪЛНИТЕЛЕН
ПРОТОКОЛ
към Европейската конвенция за взаимопомощ
по наказателноправни въпроси
(Ратифициран със закон, приет от XXXIX На-
родно събрание на 18 февруари 2004 г.—ДВ,
бр. 16 от 2004 г. В сила за Република България
от 1 септември 2004 г.)
Държавите—членки на Съвета на Европа,
подписали този протокол,
като имат предвид задълженията си съглас-
но Статута на Съвета на Европа,
в желанието си да допринесат за гарантира-
не на правата на човека, поддържане на върхо-
венството на закона и опазване на демократич-
ната основа на обществото,
като за тази цел намират за необходимо да
укрепят своята индивидуална и колективна спо-
собност за противодействие на престъпността,
решени да усъвършенстват и допълнят в
някои насоки Европейската конвенция за взаи-
мопомощ по наказателноправни въпроси, от-
крита за подписване на 20 април 1959 г. в Страс-
бург (по-нататък наричана “конвенцията”), както
и Допълнителния протокол към нея, открит за
подписване на 17 март 1978 г. в Страсбург,
като вземат предвид Конвенцията за защита
на правата на човека и основните свободи, от-
крита за подписване на 4 ноември 1950 г. в Рим,
както и Конвенцията за защита на лицата при
автоматизирана обработка на лични данни,
открита за подписване на 28 януари 1981 г. в
Страсбург,
постигнаха съгласие за следното:
Г л а в а  I
Член 1
Обхват
Член 1 от конвенцията се заменя със следни-
те разпоредби:
“1. Страните се задължават своевременно да
си оказват в съответствие с разпоредбите на тази
конвенция възможно най-широка правна помощ
в наказателното производство относно престъп-
ленията, които попадат към момента на искане-
то за оказване на помощ под юрисдикцията на
съдебните власти на молещата страна.
2. Тази конвенция не се прилага по отноше-
ние на привеждане в изпълнение на решения за
задържане под стража и на присъди или по
отношение на престъпления по военните зако-
ни, които не са престъпления по общото нака-
зателно право.