Държавен вестник, бр. 27, 2007 г., стр. 3

Б Р О Й  27
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  3
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 4
от 15 март 2007 г.
по конституционно дело № 10 от 2006 г.
Конституционният съд в състав: председа-
тел: Румен Янков, членове: Васил Гоцев, Люд-
мил Нейков, Лазар Груев, Емилия Друмева,
Владислав Славов, Евгени Танчев, Димитър
Токушев, Благовест Пунев, Пламен Киров,
Красен Стойчев,
при участието на секретар-протоколиста Мил-
ка Бонева разгледа в закрито заседание на 15 март
2007 г. конституционно дело № 10 от 2006 г., док-
ладвано от съдията Владислав Славов.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 във
връзка с чл. 150, ал. 3 от Конституцията.
Делото е образувано на 01.12.2006 г. по иска-
не на омбудсмана на Република България за
установяване на противоконституционност на
чл. 154, ал. 1 от Закона за енергетиката (ЗЕ) (обн,
ДВ, бр. 107 от 2003 г.; доп., ДВ, бр. 74 от 2006 г.).
В искането се твърди, че оспорената разпо-
редба, с която се нарушават права на граждани-
те, противоречи на чл. 19, ал. 2 и чл. 56 от Кон-
ституцията. Развити са съображения, че в про-
тиворечие с първия от посочените конституци-
онни текстове законодателят не създава еднак-
ви правни условия за стопанска дейност при из-
вършване на топлоснабдителни услуги от топ-
лофикационни дружества, не гарантира реална
равнопоставеност на страните по сделката за оси-
гуряване на тази услуга и лишава потребителя
от възможност да защити ефикасно правата си,
като прехвърля върху него тежестта на доказва-
не при оспорване на претендираните от тези дру-
жества вземания. На второ място, във връзка с
чл. 56 от Основния закон, са изложени съобра-
жения за накърняване на правото на защита на
гражданите, тъй като равнопоставеността на
страните по договора за топлоснабдяване изис-
ква еднакви възможности за защита на права и
интереси в рамките на един съдебен процес.
С определение от 21.12.2006 г. съдът е допус-
нал искането за разглеждане по същество. Със
същото определение съдът е конституирал като
заинтересовани страни по делото Народното
събрание, Министерския съвет, министъра на
икономиката и енергетиката, Държавната ко-
мисия за енергийно и водно регулиране, Вър-
ховния касационен съд, Висшия адвокатски
съвет, Комисията за защита на потребителите,
Федерацията на потребителите в България,
Съюза на юристите в България, Българския
Хелзинкски комитет и Асоциацията за евро-
пейска интеграция и права на човека.
Висшият адвокатски съвет, Съюзът на юрис-
тите в България, Българският Хелзинкски коми-
тет и Асоциацията за европейска интеграция и
права на човека поддържат искането за противо-
конституционност на чл. 154, ал. 1 ЗЕ по чл. 19,
ал. 2 от Конституцията. Първите три организа-
ции—и по чл. 56, а четвъртата—и по чл. 35, ал. 1
от Основния закон. Развити са съображения, че с
атакувания закон не се гарантират еднакви прав-
ни условия за стопанска дейност, че се възкреся-
ва привилегия по чл. 237 ГПК, предоставена в
близкото минало на “държавните социалистичес-
ки организации”, че се нарушават правата на
потребителите до степен, която ги лишава от право
на защита. Поддържа се, че топлопреносните
предприятия имат привилегировано положение
при снабдяване с изпълнителен лист по извлече-
ние от сметка, което води до нарушаване на прин-
ципите на свободния пазар и равнопоставеността
на стопанските субекти и създава предпоставки
за злоупотреба при отчитане на ползваната топ-
лоенергия от дружествата—естествени монопо-
листи (приложени са съдебни решения, устано-
вяващи недължимост на суми, начислени от топ-
лопреносните предприятия). По чл. 56 са развити
съображения за затрудняване и за нарушаване на
правото на защита пред съд и за недопустима
промяна на тежестта на доказване с оглед специ-
фиката на процедурата по чл. 250 и сл. ГПК. Раз-
вити са аргументи за нарушаване на чл. 35, ал. 1
от Конституцията, доколкото в изпълнителното
производство при неизпълнение по изпълните-
лен лист, издаден на основание атакувания зако-
нов текст, е възможно задействане на процедура
по чл. 76, т. 3 от Закона за българските докумен-
ти за самоличност, водеща до ограничаване на
правото на свободно придвижване.
Народното събрание, Министерският съвет,
министърът на икономиката и енергетиката и
Държавната комисия за енергийно и водно ре-
гулиране не подкрепят искането с аргументи за
конституционосъобразност на чл. 154, ал. 1 ЗЕ.
Поддържат, че се касае за услуга от общ инте-
рес и бързото производство за събирането на
вземанията на топлопреносните предприятия
гарантира непрекъснатост на дейността им,
което е основание да се ограничи конституци-
онно регламентираната свобода на стопанска-
та инициатива или със закон да се въведат спе-
цифични условия за упражняване на определе-
на дейност (посочена е практика на КС). Ми-
нистерският съвет поддържа, че оспорената
разпоредба е свързана с финансовата стабил-
ност на топлопреносните дружества, които,
макар и да не осъществяват всеобщо предлага-
на услуга по смисъла на закона, са фактически
монополисти. Посочено е, че и за други услуги
(ел. енергия и природен газ) има законова уред-
ба, подобна на атакуваната. Заинтересованите
страни развиват и съображения, че не е нару-
шено правото на защита на потребителите по
чл. 56 от Основния закон, тъй като такава за-
щита е уредена в чл. 250 и сл. ГПК.
Становища не са представили Върховният
касационен съд, Комисията за защита на по-
требителите и Федерацията на потребителите
в България.
Конституционният съд обсъди искането и
прецени съображенията, съдържащи се в него,
и в становищата на заинтересованите страни.
При произнасянето по искането за противо-
конституционност на чл. 154, ал. 1 ЗЕ не се по-
лучи необходимото мнозинство за уважаване-
то му, поради което то се отхвърля. Липсата на
мнозинство за една от двете тези не позволи на
съда да формира общи мотиви.