Държавен вестник, бр. 59, 2016 г., стр. 110

СТР.  110	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  59
чрез адвокат Дора Райчинова да бъде отхвър­
лена жалбата на МВР като неоснователна. 
Считат, че изложените в нея аргументи са 
необосновани. Постановеното решение от 
ВАС, IV отделение, е правилно. Ответниците 
молят да бъде уважена жалбата на Синдиката 
на служителите в МВР, тъй като е налице 
незаконосъобразност на цялата наредба, а не 
на отделни нейни разпоредби.
Прокурорът от Върховната административ­
на прокуратура дава заключение за неосно­
вателност на касационните жалби.
Върховният административен съд, петчле­
нен състав на първа колегия, преценява ка­
сационните жалби за допустими, тъй като са 
подадени от страни по делото (чл. 210, ал. 1 
АПК) и в преклузивния срок по чл. 211, ал. 1 
АПК. Разгледана по същество, касационната 
жалба на сдружение „Синдикат на служите­
лите в МВР“ е основателна, а касационната 
жалба на министъра на вътрешните работи е 
неоснователна поради следните съображения:
В първоинстанционното производство 
е била оспорена Наредба № 8121з-592 от 
25.05.2015 г. за реда за организацията и раз­
пределянето на работното време, за неговото 
отчитане, за компенсирането на работата 
извън редовното работно време, режима на 
дежурство, времето за отдих и почивките на 
държавните служители, издадена от минис­
търа на вътрешните работи. С обжалваното 
решение състав на ВАС, IV отделение, след 
обсъждане на конкретните доводи, съдържа­
щи се в жалбите на сдружение „Синдикален 
Алианс Сигурност в МВР“, сдружение „Син­
дикат на служителите в МВР“ и сдружение 
„Национален синдикат на пожарникарите 
и спасителите – Огнеборец“, сдружение с 
нестопанска цел „Синдикална федерация на 
служителите в МВР“ и на Добромир Василев 
Добрев, е отменил разпоредбите на чл. 26, 
ал. 2 и § 6 от заключителните разпоредби 
на Наредба № 8121з-592 от 25.05.2015 г., от­
хвърляйки жалбите в останалата им част 
като неоснователни. В мотивите си съдът е 
приел, че § 6 ЗР, с който се въвежда обратно 
действие на наредбата, противоречи на ма­
териалния закон – чл. 14 ЗНА. С оспорената 
ал. 2 на чл. 26 от наредбата се регламентира 
за първи път на подзаконово ниво правило, 
че при ползване на отпуск независимо от 
продължителността и вида му тази норма за 
отчетния период не се променя. По описания 
начин цитираната норма изцяло се откъсва 
от реално отработените дни, игнорирайки 
времето, през което служителят е ползвал 
отпуск на законово основание. Поставянето 
в по-неблагоприятно положение на служи­
телите в хипотеза на ползван от тях отпуск 
противоречи на целта на закона. В подкрепа 
на своите изводи съдът се е позовал и на 
приетото в Тълкувателно решение № 8 от
14.11.2014 г. на Върховния касационен съд. 
Макар тълкувателното решение да е свързано 
с прилагане на разпоредби от КТ, Върховният 
касационен съд дал общоважимо тълкуване 
на сумираното работно време и нормата, 
необходима за правилното му отчитане. 
Съдът се е позовал и на Директива 89/391/
ЕИО – чл. 2, т. 2, предложение второ от нея, 
относно въвеждането на мерки за насърча­
ване на подобрения на здравословни условия 
на труд. Противоречието с целта на закона 
има за последица незаконосъобразност на 
разпоредбата на чл. 26, ал. 2 от наредбата и 
е самостоятелно основание по смисъла на 
чл. 146, т. 5 АПК за нейната отмяна.
По касационната жалба на сдружение 
„Синдикат на служителите в МВР“:
Според касатора съдът не е изпълнил задъл­
женията си по чл. 168 АПК да провери зако­
носъобразността на оспорения акт на всички 
основания по чл. 146 АПК. Поддържа довод, 
че оспорената наредба е издадена в наруше­
ние на чл. 28, ал. 2 и 3 ЗНА поради липсата 
на мотиви, съответно на доклад към проекта 
за нормативен акт. Не е направен анализ за 
съответствие с правото на ЕС. Настоящият 
петчленен състав на ВАС, първа колегия, 
преценява тези възражения като основателни.
Съгласно текста на чл. 168, ал. 1 АПК, 
съдържащ се в общите разпореди на дял „Тре­
ти“ от АПК и приложим в производството 
по чл. 185 и сл. АПК, съдът не се ограничава 
само с обсъждане на основанията, посочени 
от оспорващия, а е длъжен въз основа на 
представените от страните доказателства да 
провери законосъобразността на оспорения 
административен акт на всички основания по 
чл. 146, а именно: липса на компетентност, 
неспазване на установената форма; наличието 
на съществено нарушение на административ­
нопроизводствени правила; противоречие с 
материалноправни разпоредби; несъответствие 
с целта на закона. 
От доказателствата по делото се уста­
новява, че процесната Наредба № 8121з-592 
от 25.05.2015 г. е издадена от министъра на 
вътрешните работи по законова делегация, 
регламентирана в чл. 187, ал. 9 ЗМВР. На 
20.02.2015 г. в „Държавен вестник“ е обна­
родван Закон за изменение и допълнение на 
ЗМВР. В § 56, т. 2 от него периодът за отчи­
тане на работното време за работещите на 
смени се променя, като от тримесечен става 
едномесечен. В § 90 е въведено задължение 
на министъра да издаде подзаконовите нор­
мативни актове до 6 месеца от влизането му 
в сила. Изрично е запазено действието на 
съществуващите подзаконови актове до изда­
ването на нови при условие, че не противо­
речат на изменителния закон. На 19.03.2015 г. 
е започнала процедура по издаване на нова