Държавен вестник, бр. 11, 2023 г., стр. 25

БРОЙ  11	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  25  
подобни), което самостоятелно наема работ­
ници или служители по трудово и служебно 
правоотношение, включително за извършване 
на надомна работа и работа от разстояние и 
за изпращане за изпълнение на работа в пред­
приятие – ползвател.
3. „Информация за нарушение“ е инфор­
мация, включително основателни подозрения, 
за действителни или потенциални нарушения, 
които са извършени или е много вероятно да 
бъдат извършени в организацията, в която 
работи или е работило сигнализиращото лице, 
или в друга организация, с която то е или е 
било в контакт по време на работата си, както 
и за опити за прикриване на нарушения.
4. „Работен контекст“ са настоящи или 
минали работни дейности в публичния или 
в частния сектор, чрез които, независимо от 
тяхното естество, лицата получават информация 
за нарушения и в рамките на които тези лица 
могат да бъдат подложени на репресивни ответ­
ни действия, ако подадат такава информация.
5. „Засегнато лице“ е физическо или юриди­
ческо лице, което се посочва при подаването на 
сигнала или при публичното оповестяване на 
информация като лице, на което се приписва 
нарушението или с което това лице е свързано.
6. „Обратна информация“ е предоставянето 
на сигнализиращото лице на информация за 
действието, което е предвидено или е вече 
предприето като последващо действие, както 
и за основанията за въпросното последващо 
действие.
7. „Отхвърляне“ е действие или бездействие 
с цел изолиране на лицето, подало сигнал или 
публично оповестило информация за нарушение 
от професионалната среда. 
8. „Предприятие“ е всяко физическо лице, 
юридическо лице или гражданско дружество, 
което извършва стопанска дейност, независимо 
от собствеността, правната и организационната 
си форма. 
9. „Лица, свързани със сигнализиращото 
лице“ са трети лица, които могат да бъдат 
подложени на репресивни ответни действия 
в работен контекст, като колеги или роднини 
без ограничение в степените.
10. „Повторно“ е нарушението, извършено 
в едногодишен срок от влизането в сила на 
наказателното постановление, с което лицето 
е било наказано за същото по вид нарушение.
11. „Ответни действия“ са всяко пряко 
или непряко действие или бездействие, което 
настъпва в работен контекст, предизвикано е 
от вътрешно или външно подаване на сигнал 
или от публично оповестяване, и което при­
чинява или може да причини неблагоприятни 
последици, увреждащи сигнализиращото лице.
12. „Последващи действия“ са всяко дейст­
вие, предприето от лицето, приемащо сигнал, 
или от компетентен орган с цел оценка на 
точността на представените в сигнала твър­
дения и по целесъобразност с цел третиране 
на сигнализираното нарушение, включително 
чрез действия като вътрешна анкета, разслед­
ване, наказателно преследване, действия за 
обезпечаване на средства или приключване 
на процедурата.
13. „Достатъчно данни“ са данни, от които 
може да се направи основателно предположе­
ние за извършено нарушение, което попада в 
приложното поле на този закон.
14. „Очевидно маловажно нарушение“ е на­
лице, когато извършеното нарушение разкрива 
явно незначителна степен на обществена опас­
ност с оглед на липсата или незначителността 
на вредните последици.
15. „Тежко нарушение“ е налице, когато 
извършеното нарушение оказва или би могло 
да окаже значително и трайно във времето 
отрицателно въздействие върху обществения 
интерес. 
16. „Вътрешно подаване на сигнал“ е устно 
или писмено съобщаване на информация за 
нарушения в рамките на даден правен субект 
в частния или публичния сектор.
17. „Външно подаване на сигнал“ е устно 
или писмено съобщаване на информация за 
нарушения на компетентните органи.
18. „Траен носител“ е всеки носител на ин­
формация, даващ възможност на задължените 
субекти по чл. 12, ал. 1 или на Комисията да съх­
ранява информация, който позволява лесното є 
използване в бъдеще за период, съответстващ 
на целите, за които е предназначена инфор­
мацията, и който позволява непромененото 
възпроизвеждане на съхранената информация.
19. „Неприкосновеност на личния живот“ е 
всяко вмешателство в личното пространство по 
смисъла на Директива 2002/58/ЕО на Европей­
ския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 г. 
относно обработката на лични данни и защита 
на правото на неприкосновеност на личния 
живот в сектора на електронните комуникации 
(Директива за правото на неприкосновеност 
на личния живот и електронни комуникации) 
(ОВ, L 201/37 от 31 юли 2002 г.).
§ 2. Законът въвежда изискванията на 
Директива (ЕС) 2019/1937 на Европейския 
парламент и на Съвета от 23 октомври 2019 г. 
относно защитата на лицата, които подават 
сигнали за нарушения на правото на Съюза 
(OB, L 305/17 от 26 ноември 2019 г.), изменена 
с Регламент (ЕС) 2020/1503 на Европейския 
парламент и на Съвета от 7 октомври 2020 г. 
относно европейските доставчици на услуги 
за колективно финансиране на предприятията 
и за изменение на Регламент (ЕС) 2017/1129 
и на Директива (ЕС) 2019/1937 (OB, L 347/1, 
20 октомври 2020 г.).
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
§ 3. В Закона за защита на личните данни 
(обн., ДВ, бр. 1 от 2002 г.; изм., бр. 70 и 93 от 
2004 г., бр. 43 и 103 от 2005 г., бр. 30 и 91 от