Държавен вестник, бр. 30, 2004 г., стр. 33

Б Р О Й  30
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  33
но уведомява отдел “Консулски” при Минис-
терство на външните работи и отдел “Следст-
вен” при ВКП (евентуално Министерство на
правосъдието, отдел “ Международен”). В уве-
домителното писмо се посочват пълни данни
за: самоличността на чужденеца, номера и
датата на паспорта му и мястото, откъдето той
е издаден, основанието и времето на пребива-
ването му в нашата страна, фактическите об-
стоятелства и правната квалификация на из-
вършеното от него престъпление или на прес-
тъплението, от което е пострадал, датата и
мястото на извършването му, причинените
вреди, мярката за неотклонение, къде се на-
мира извършителят, ако е задържан, и др.
(2) При задържане на чуждестранен гражда-
нин указаните в ал. 1 органи освен с писмо неза-
бавно се уведомяват по телекс, факс, телефон.
(3) Органите по ал. 1 се уведомяват и за ре-
зултата от разследването.
(4) Делата се водят с голяма бързина и се
приключват в съкратени срокове (5—10 дни).
Спешно се събират всички необходими доказа-
телства, като въпросът за престоя на чуждене-
ца в страната се урежда чрез съответните орга-
ни на МВР.
(5) При образуване на наказателно произ-
водство срещу чужденец, ако мярката му за
неотклонение е различна от задържане под стра-
жа, следователят, респ. прокурорът трябва да
се убедят, че чужденецът има къде да отседне
(адрес и достатъчно средства за издръжката му,
докато се провежда предварителното производ-
ство). Ако чужденецът няма възможност да
поеме разходите си по престоя в страната или
няма къде да отседне, чрез органите на МВР се
настанява в приемник-разпределителя за чуж-
денци или на друго подходящо място.
(6) По отношение на обвиняеми—чужденци,
може да се прилага чл. 153а НПК (забрана за
напускане пределите на Република България).
Чл. 59. Чужди граждани се задържат само
когато са извършили престъпление, представ-
ляващо голяма обществена опасност.
Чл. 60. Органите на предварителното раз-
следване не предприемат следствени действия
пряко с лица, които се ползват с имунитет по
отношение на наказателната юрисдикция на
Република България, преди да докладват слу-
чая във Върховна касационна прокуратура и да
получат съответни указания. Независимо от
това те извършват неотложните и първоначал-
ните следствени действия и събират всички
възможни доказателства, освен тези—пряк из-
точник на които са лицата с имунитет. Сведе-
ние дали лицето се ползва с имунитет се иска
чрез НСлС или ВКП от управление “Консул-
ско” при Министерство на външните работи.
Чл. 61. Прокурорите, следователите и орга-
ните на дознанието, в чиито райони се намират
гранични и други контролно-пропускателни
пунктове (на границата, летището, пристани-
щето, гарата и др.), организират обмяната на
информация и взаимодействието със съответ-
ните контролни и митнически органи. Те изиск-
ват от тях веднага да ги уведомят за всяко кон-
статирано престъпление, бързо да представят
необходимите данни и документи, както и да
осигурят присъствието на нарушителя.
Раздел VIII
Образуване на предварително производство по
материали от чужда държава
(чл. 172а, ал. 1, т. 2 НПК)
Чл. 62. (1) Предварително производство по
материали, получени от чужда държава, за из-
вършено в чужбина престъпление от българ-
ски гражданин, който се е завърнал в страната,
се образува от съответната прокуратура, като
делото се разследва от Националната следстве-
на служба.
(2) За резултата в случаите по ал. 1 (образу-
вано предварително производство, отказ да се
образува предварително производство, внесен
обвинителен акт в съда) прокурорът незабавно
уведомява отдел “Следствен” при ВКП.
Раздел IХ
Срочност на разследването по следствени дела
(чл. 222 НПК )
Чл. 63. (1) Ръководителите на НСлС и ок-
ръжните следствени служби разпределят дела-
та съобразно възможностите, специализация-
та и натовареността на следователите.
(2) При продължително отсъствие на следо-
вател съответният ръководител взема мерки да
не се спира разследването по възложените му дела.
Чл. 64. (1) Срокът за разследване на предва-
рителното следствие е двумесечен от деня на из-
веждането му от съответната прокуратура (а не
от датата на щемпела на следствената служба,
където делото е изпратено за разследване).
(2) Прокурорът може да определи по-кра-
тък срок за разследване, който е задължителен
за следователя. Този срок се продължава до два
месеца по общия ред от прокурора, определил
по-краткия за разследване срок.
(3) Срокът за разследване по ал. 1 може да
бъде продължен от окръжния прокурор по ис-
кане на следователя до 6 месеца. В изключи-
телни случаи Главният прокурор може да про-
дължи срока за разследване до 9 месеца. Във
всеки отделен случай прокурорът се произнася
по мярката за неотклонение.
Чл. 65. (1) В искането за продължаване на
срока за разследване се посочва: кога е образу-
вано предварителното следствие, за какво прес-
тъпление, кога е извършено деянието, има ли
повдигнати обвинения, от коя дата, по кой текст
на НК и срещу кои лица, има ли разрешавани и
други продължения и с колко месеца, има ли
задържани лица и кога са задържани, какво е
здравословното им състояние, по какви причи-
ни делото не е приключено в законния срок, какви
следствени действия са извършени и какви след-
ва да се извършат, какво е доказано. Искането за