Държавен вестник, бр. 112, 2004 г., стр. 30

С Т Р .  30
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  112
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
на съдиите Лазар Груев и Евгени Танчев по
чл. 210, ал. 5 и чл. 210а, ал. 3 от Наказателно-
процесуалния кодекс по конституционно дело
№ 6 от 2004 г.
 Особеното ни мнение е не във връзка с пред-
видената в НПК възможност за провеждане на
разпит на обвиняем или свидетел на досъдеб-
ното производство пред съдия, а единствено по
повод разпоредбите, които указват, че той се
провежда по правилата на съдебното следст-
вие, най-малкото защото не можем да разбе-
рем кои от тях са реално приложими и кое на-
лага в такъв случай това препращане. Това не
се разбира и от мотивите на решението в тази
им част. Там са посочени конкретно единстве-
но разпоредби относно съдебното следствие,
които не могат да се приложат при разпита пред
съдия на досъдебното производство.
Считаме, че разпоредбите на чл. 210, ал. 5 и
чл. 210а, ал. 3 НПК противоречат на Конститу-
цията по следните съображения:
Съгласно тези разпоредби, приети впрочем
близо четири години след въвеждането на ин-
ститута в НПК (ДВ, бр. 50 от 2003 г.), доколко-
то няма особени правила, разпитът на обвиня-
ем или свидетел на досъдебното производство
пред съдия се провежда по правилата на съдеб-
ното следствие.
Разпоредбите за съдебния разпит, осъщест-
вяван в рамките на съдебното следствие, са
визирани в чл. 274, 275, 276 и 278 НПК. Основ-
ните положения тук са, че съдебното следст-
вие се ръководи от председателя на състава
(чл. 274, ал. 1 НПК); той поканва подсъдимия
да даде обяснение (чл. 275, ал. 1 НПК); въп-
росите към подсъдимия се поставят най-нап-
ред от прокурора или частния тъжител, а след
това от частния обвинител и неговия повере-
ник, гражданския ищец и неговия повереник,
гражданския ответник и неговия повереник,
другите подсъдими и техните защитници и
накрая от защитника на самия подсъдим
(чл. 275, ал. 3 НПК); председателят и другите
членове на съдебния състав могат да поста-
вят въпроси на подсъдимия след изчерпване
въпросите на страните (чл. 275, ал. 4 НПК);
разпитаните свидетели не могат да напускат
съдебната зала преди приключване на съдеб-
ното следствие освен с разрешение на съда,
взето след изслушване на страните (чл. 278,
ал. 3, изр. първо НПК).
Ясно е, че по-голямата част от тези правила
(за да не кажем всички) не могат да бъдат при-
ложени към разпита пред съдия. Тогава се пос-
тавя въпросът към какво всъщност препращат
двете разпоредби, които тук са предмет на об-
съждане. Задаваме го, защото, ако правилата,
към които препращат, не могат да се приложат,
то те могат да създадат объркване. Съдията не
може да ръководи разпита, защото ще изземе
функции, предоставени от закона на други ор-
гани по време на тази фаза от процеса. Той не
може да задава въпроси и да участва в разпита,
защото делото не му се предоставя, а и защото
това ще го превърне от разпит “пред” в разпит
“от” съдия, което пък противоречи на правило-
то по чл. 210, ал. 3 НПК.
Трябва да отбележим също, че в НПК раз-
питът е детайлно уреден в зависимост от
процесуалното качество на разпитвания. Така
правилата за разпит на обвиняем са в чл. 87 и
сл. НПК, а тези за разпит на подсъдим—в
чл. 275 НПК. Има отделни разпоредби за раз-
пит на свидетеля в досъдебната фаза—чл. 98
НПК, и за разпит на свидетели по време на
съдебното следствие—чл. 278 НПК. И това
вероятно не е случайно. Различни са фазите на
процеса и тяхното предназначение, поради
което именно разпитът пред съдия се отлича-
ва от съдебния разпит по лицата, които участ-
ват в извършването му, по особеностите на
тактическата организация на подготовката и
начина на извършването му. Различен в край-
на сметка е и органът, който осъществява функ-
цията по ръководство на всяка от тези основни
фази на наказателнопроцесуалната дейност.
Видно е, че редът, установен за провежда-
не на разпит по време на съдебното следст-
вие, към който препращат оспорените разпо-
редби на чл. 210, ал. 5 и чл. 210а, ал. 3 НПК,
по същество влиза в противоречие с остана-
лата уредба, основното съдържание и пред-
назначението на разпита пред съдия на досъ-
дебното производство.
Намираме вътрешно противоречие между
отделни законови разпоредби, което е от та-
къв характер, че засяга конституционно уста-
новени ценности и конституционно установе-
ни правомощия на отделни субекти на наказа-
телния процес.
Органът, който инициира, организира под-
готовката и ръководи разпита по чл. 210, ал. 3
и чл. 210а, ал. 1 НПК, безспорно трябва да е
съответният орган на досъдебното производ-
ство и възможността за дерогиране на това по-
ложение чрез разпоредбите на чл. 210, ал. 5 и
чл. 210а, ал. 3 НПК считаме за конституцион-
но нетърпимо.
Ето защо намираме, че разпоредбите на
чл. 210, ал. 5 и чл. 210а, ал. 3 НПК са в противо-
речие с разпоредбите на чл. 4, ал. 1, чл. 119, ал. 1,
чл. 127, т. 1 и чл. 128, изр. второ от Конституци-
ята, поради което и подписахме с особено мне-
ние решението в тази му част.
Конституционни съдии: Л. Груев, Е. Танчев
66094