Държавен вестник, бр. 1, 2008 г., стр. 53

Б Р О Й  1
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  53
щетение за временна неработоспособност се
изплаща в сроковете, установени за плащане
на заплатите.
Това разрешение на въпроса в какъв срок от
установяването на временната неработоспособ-
ност на работника или служителя следва да му
бъде изплатено паричното обезщетение, час-
тично заместващо изгубеното трудово възнаг-
раждение, несъмнено надхвърляше изискване-
то по чл. 3, ал. 2 от Конвенцията относно осигу-
ровката болест на работниците от индустрията
и търговията (Сборник от международни дого-
вори на България, том II, 1994 г.) правото на
обезщетение да бъде свързано с изтичането на
един срок за чакане най-много 3 дни.
Правилото, че паричното обезщетение за
временна неработоспособност се изплаща в сро-
ковете, установени за плащане на заплатите на
работниците и служителите, се прилагаше и при
действието на Кодекса за социално осигуряване.
За пръв път сега оспорената наредба устано-
вява друго правило—паричните обезщетения и
помощи се изплащат от ТП на НОИ на пра-
воимащите лица поотделно за всеки месец в
30-дневен срок от представянето на документи-
те по чл. 3 (така гласи чл. 23 от наредбата), а ако
се установи, че лицето няма право на парично
обезщетение, длъжностното лице, на което е въз-
ложено ръководството по изплащането на па-
ричните обезщетения, или упълномощено от него
длъжностно лице издава разпореждане за отказ
в 30-дневен срок от датата на получаване на
документите по чл. 3 (така гласи чл. 31, ал. 1 от
наредбата). Това ново правило обаче е в проти-
воречие с правилото на чл. 3, ал. 2 от цитирана-
та по-горе конвенция, а тя е в сила за България
и е част от нейното вътрешно право (чл. 5, ал. 4
от Конституцията). Нещо повече—това ново
правило е в противоречие и с целта на КСО да
бъде установена закрила на работниците и слу-
жителите (хората на наемния труд) срещу лип-
сата на доходи от трудова дейност поради вре-
менна или трайна неработоспособност. Затова
настоящият състав на Върховния администра-
тивен съд, шесто отделение, счита, че по отно-
шение на чл. 23 и чл. 31, ал. 1 от оспорената на-
редба, в частта, с която е установен 30-дневен
срок за плащане на паричното обезщетение за
временна нетрудоспособност, респ. за издаване
на разпореждане за отказ да бъде изплатено
такова обезщетение, са налице отменителните
основания по чл. 146, т. 4 и 5 във връзка с чл. 184
АПК—противоречие с материалноправни раз-
поредби и несъответствие с целта на закона,
поради което посочените разпоредби на оспоре-
ната наредба следва да бъдат отменени в тези им
части. Вярно е, че те касаят и другите категории
осигурени лица, които не са обхванати от Кон-
венцията относно осигуровката болест на работ-
ниците от индустрията и търговията, но поради
липса на техническа възможност тези лица да
бъдат отделени от задължително осигурените
лица по чл. 4, ал. 1, 2, ал. 3, т. 5 и 6, и ал. 5 КСО,
за които конвенцията е приложима, отменител-
ният диспозитив на това решение следва да
обхване изцяло изразите, недопустимо устано-
вяващи обсъдения 30-дневен срок.
Жалбата на Румяна Стоева Георгиева е неос-
нователна в частта, с която е оспорено правило-
то, че паричните обезщетения и помощи при вре-
менна неработоспособност и трудоустрояване се
изплащат по заявена от осигурените лица банко-
ва сметка (чл. 8 от оспорената наредба). Това
правило е установено с разпоредбата на чл. 40,
ал. 3, изр. първо КСО, според която разпоредба
“паричните обезщетения за временна неработо-
способност, трудоустрояване, бременност и раж-
дане и за отглеждане на малко дете и помощите
от държавното обществено осигуряване се изчис-
ляват и изплащат от териториалните поделения
на Националния осигурителен институт на оси-
гурените лица по декларирана от тях банкова
сметка”. Следователно в тази є част оспорената
наредба не противоречи на закона, поради което
жалбата на Румяна Стоева Георгиева следва да
бъде отхвърлена в съответната є част.
При този изход на правния спор, заявен с жал-
бата на Румяна Стоева Георгиева, направените
от жалбоподателката по делото съдебни разнос-
ки следва да є бъдат възстановени от бюджета на
Министерския съвет—чл. 143, ал. 1 АПК.
Водим от изложените мотиви, Върховният
административен съд, шесто отделение,
Р Е Ш И :
Отменя чл. 23 от Наредбата за изчисляване и
изплащане на паричните обезщетения и помо-
щи от държавното обществено осигуряване, при-
ета с ПМС № 364 от 27.ХII.2006 г. и обнародвана
в “Държавен вестник”, бр. 1 от 5.I.2007 г., в част-
та относно думите “в 30-дневен срок от предста-
вянето на документите по чл. 3—8, 12 и 15”.
Отменя чл. 31, ал. 1 от Наредбата за изчис-
ляване и изплащане на паричните обезщетения
и помощи от държавното обществено осигуря-
ване в частта относно думите “в 30-дневен срок
от датата на получаване на документите по
чл. 3—8, 12, 14 и 15”.
Отхвърля в останалата є част като неосно-
вателна жалбата на Румяна Стоева Георгиева
от Варна срещу Наредбата за изчисляване и из-
плащане на паричните обезщетения и помощи
от държавното обществено осигуряване, прие-
та с ПМС № 364 от 27.ХII.2006 г. и обнародвана
в “Държавен вестник”, бр. 1 от 5.I.2007 г.
Осъжда Министерския съвет на Република
България да заплати на Румяна Стоева Георги-
ева от Варна сумата от 25 лв. за направените от
нея разноски по делото (10 лв. държавна такса
и 15 лв. такса за обнародване на жалбата в “Дър-
жавен вестник”).
Решението може да се обжалва с касацион-
на жалба пред петчленен състав на Върховния
административен съд в 14-дневен срок от съоб-
щаването му.
Председател: К. Пенчев
66551