Държавен вестник, бр. 104, 2023 г., стр. 7

БРОЙ  104	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
нямат връзка и отношение с предполагаемо­
то престъпление“, тъй като при отнемане на 
лиценза за извършване на частна охранителна 
дейност същите са поставени в риск да изгу­
бят икономическите възможности, които им 
дава участието в капитала на дружеството. 
Вносителят също така излага аргументи за 
нарушаване на чл. 19 от Конституцията, тъй 
като окончателното и необратимо отнемане 
на лиценз за извършване на частна охрани­
телна дейност, независимо от последващото 
развитие на наказателното производство, 
препятства упражняването на избраната 
икономическа дейност от привлеченото като 
обвиняем лице (както и от останалите соб­
ственици на капитала), ако то не прекрати 
участието си в дружеството и на това осно­
вание бъде отнет неговият лиценз. Обръща 
се внимание, че в резултат на отнемането на 
лиценза дружеството „се изважда от оборот“, 
застрашават се вече направените във връзка 
с дейността му инвестиции и се създават 
предпоставки за преразпределяне на пазара 
чрез преминаване на клиентите към други, 
конкурентни дружества. Според тричленния 
състав на ВАС оспорената законова уредба 
нарушава и презумпцията за невиновност, 
тъй като обвиненият за престъпление от общ 
характер на практика е приравнен с лица, 
вече признати за виновни и осъдени за такова 
престъпление, без това да е необходимо за 
осъществяване на правосъдието по смисъла 
на чл. 31, ал. 4 от Основния закон. Вносите­
лят поддържа също, че отнемането на лиценз 
за частна охранителна дейност на търговско 
дружество на предвиденото в чл. 47, т. 5, буква 
„б“ ЗЧОД основание обуславя и засягане на 
признатото от Конституцията право на труд, 
тъй като има за резултат прекратяване на 
трудовите правоотношения с работниците и 
служителите на дружеството.
В изпълнение на предоставената им от 
съда с определението за допускане на иска­
нето за разглеждане по същество възможност 
становища по основателността на искането са 
изразили: министърът на вътрешните работи, 
Върховният касационен съд, главният проку­
рор, Висшият адвокатски съвет, Съюзът на 
юристите в България, Българската камара за 
охрана и сигурност и Националната асоциа-
ция на фирмите, охраняващи с технически 
средства.
Министърът на вътрешните работи счита 
искането за неоснователно. Обръща внима­
ние, че съгласно чл. 2, ал. 1 ЗЧОД частната 
охранителна дейност е търговска дейност, 
насочена към опазване на живота и здравето 
на физическите лица, охраняване на имущес-
твото на физическите и юридическите лица, 
гарантиране на максимално ниво на сигур­
ност при транспортиране на ценни пратки 
и товари, осигуряване на безпрепятствено 
провеждане на различни по характер и вид 
мероприятия. Според него тази дейност е 
свързана с „висока степен на обществена 
опасност“ и упражняването є предполага 
контрол от страна на държавата по отноше­
ние на субектите, които я извършват, както 
и обуславя необходимостта от издаване на 
лиценз по предвиден в закона ред. Счита за 
необосновано поддържаното от вносителя, че 
отнемането на лиценз в хипотезата на чл. 47, 
т. 5, буква „б“ ЗЧОД накърнява правото на труд 
и правото на собственост. Посочва, че „при 
добросъвестно отношение и желание от страна 
на съдружник, който е прекратил участието си 
в търговското дружество, същият би могъл да 
упражнява правото си на труд, като престира 
работна сила на длъжност или професия, за 
която не е въведено условие лицето да не 
е привлечено като обвиняем за умишлено 
престъпление от общ характер“. Поддържа, 
че ако предвидената в закона пречка бъде 
отстранена съобразно предписаното в чл. 49, 
ал. 1, т. 2 ЗЧОД, търговецът „има законовата 
възможност да продължи своята дейност, без 
да се нарушава правото на собственост на 
останалите собственици на капитала, като 
същевременно пред тях не стои пречка със 
своите умения и възможности да продължат 
да упражняват избраната икономическа дей­
ност“. Министърът на вътрешните работи 
обръща внимание, че след приключване на 
досъдебната фаза на наказателното производ­
ство, ако не са налице основания за повдигане 
на обвинение с обвинителен акт, за лицето 
не съществуват ограничения за извършване 
на дейности, „за които държавата въвежда 
изисквания за определено ниво за сигурност 
и защита на обществения интерес“.
В становището си Върховният касационен 
съд (ВКС) заявява, че споделя изложените от 
състава на ВАС аргументи за противоконсти­
туционност на оспорената законова уредба, 
тъй като същата засяга недопустимо правото 
на частна собственост, регламентирано в 
чл. 17, ал. 1 от Конституцията на Република 
България, както на привлечения в качеството 
на обвиняем за умишлено престъпление от 
общ характер съдружник, така и на остана­
лите собственици на капитала в дружеството. 
Обосновава се нарушаване и на свободната 
стопанска инициатива по чл. 19 от Основния 
закон, като се посочва, че „намаляването на 
капитала или още по-съществено – отнема­
нето на лиценза на дружеството, го прави 
икономически по-слабо, неконкурентно в тази 
сфера на дейност и застрашено от загубване 
на клиенти, което води до преразпределение 
на пазарни дялове в негова вреда“. Застъпва 
се, че „като пряка последица от отнемането 
на лиценза за частна охранителна дейност се 
явява неизбежното прекратяване на трудовите 
правоотношения на наетите от дружеството 
работници и служители“ и „по този начин се 
нарушава необосновано чл. 16 от Конститу­
цията, като се засягат основни права на тези 
лица, регламентирани в нея – правото на труд