Държавен вестник, бр. 90, 2003 г., стр. 79

Б Р О Й  90
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  79
или към негов представител за оглед и описа-
ние на вредите. Застрахователят на виновния
водач посочва сервиз, в който могат да бъдат
отстранени вредите, и заплаща за отстранява-
нето им на сервиза.
(6) Когато отстраняването на вредите на
чуждестранно моторно превозно средство не
може да се извърши в страната, застраховате-
лят издава на чуждестранния водач писмено
съгласие по образец за извършване на ремонт
извън страната с посочване на максималната
отговорност за отстраняването на вредите. За-
страхователното обезщетение се определя въз
основа на представени документи за стойност-
та на ремонта, при условие че данните в тях
съответстват на описанието на вредите по вре-
ме на огледа и са съобразени с действителната
стойност на увреденото моторно превозно сред-
ство към датата на събитието.
(7) За увредено моторно превозно средство с
чуждестранна регистрация, което не е предста-
вено за оглед и описание на вредите от съответ-
ния застраховател, полагаемото се обезщете-
ние може да се определи и въз основа на описа-
ните повреди в издаден доказателствен доку-
мент от органите на Министерството на вът-
решните работи на Република България за на-
стъпване на събитието.
Чл. 14. В обсега на застрахователната отго-
ворност при вреди на моторни превозни сред-
ства по вина на водач на друго моторно пре-
возно средство се включват и документирани-
те необходими и целесъобразни транспортни
разноски, както и тези за товарни и разтовар-
ни дейности.
Чл. 15. (1) Определянето на застраховател-
ното обезщетение от застрахователя не лишава
увредените лица от правото да искат обезщете-
нието да бъде определено по съдебен ред.
(2) При присъждане на застрахователно обез-
щетение по съдебен ред застрахователят дъл-
жи и присъдените съдебни разноски, ако е бил
привлечен в процеса като ответник. Ако присъ-
деното обезщетение за имуществени вреди над-
хвърля договорената застрахователна сума, за-
страхователят дължи съдебни разноски в така-
ва пропорция, в каквато договорената застра-
хователна сума се отнася към присъденото.
Чл. 16. (1) Застрахователното обезщетение
по застраховка “Гражданска отговорност” се
заплаща от застрахователя, който е издал по-
лицата по задължителната застраховка “Граж-
данска отговорност”, или от упълномощен не-
гов представител.
(2) В случаите, при които гражданската от-
говорност на застрахованите се определя от
съдебните органи след влизането в сила на
присъдата или решението, правоимащите за-
дължително представят на застрахователя за-
верен препис от влезлите в сила съдебни ак-
тове заедно с мотивите и изпълнителен лист
в оригинал.
Чл. 17. Сключени спогодби между застрахо-
ваните и увредените трети лица относно разме-
ра на обезщетението пораждат задължение за
застрахователя само ако са одобрени от него. За
спогодби се считат и постигнатите споразуме-
ния между страните по наказателни дела за раз-
мера на обезщетенията по граждански искове.
Чл. 18. Застрахователят по застраховката
“Гражданска отговорност” не извършва пла-
щания:
1. за вреди на трети лица, когато са причине-
ни от неизвестно моторно превозно средство;
2. за уврежданията на третите лица, причи-
нени по време на военни действия или учения
или от радиоактивни или химически материа-
ли по време на тяхното транспортиране;
3. когато уврежданията са възникнали при
участие на моторните превозни средства в със-
тезания или тренировки за тях; при такива слу-
чаи заинтересуваните могат да сключат добро-
волна застраховка “Гражданска отговорност”;
4. за присъдени глоби, конфискации и други
имуществени санкции на виновното лице;
5. когато вредите се изразяват в обезценка,
денгуби и всякакъв друг вид пропуснати ползи;
6. за присъдени лихви и съдебни разноски
със съдебни актове срещу застрахования;
7. за законната лихва от деня на увреждане-
то, когато не е бил уведомен съгласно чл. 11,
ал. 1 и 3;
8. за вреди на трети лица, когато са причине-
ни от неправоспособен водач, от водач без ва-
лидно свидетелство за категорията моторно
превозно средство, което управлява, или от
водач с отнето свидетелство.
Чл. 19. (1) По задължителната застраховка
“Гражданска отговорност” застрахователят
може да предяви регресен иск, когато уврежда-
нията на третите лица при настъпило събитие
са причинени:
1. умишлено от застрахования;
2. след употреба от водача на алкохол или на
друго упойващо вещество.
(2) Счита се, че водачът е употребил алко-
хол или друго упойващо вещество, ако той е
отказал да се подложи или виновно се е откло-
нил от проверка по установения ред за употреба
на алкохол или друго упойващо вещество.
Чл. 20. Обезщетението по задължителната
застраховка “Гражданска отговорност” се оп-
ределя и изплаща от застрахователя в 15-дне-
вен срок, след като застрахованият или увреде-
ните трети лица са представили всички поиска-
ни документи, свързани с установяването на
събитието и размера на вредите.
Чл. 21. (1) Обезщетението по задължител-
ната застраховка “Гражданска отговорност” се
определя и заплаща в левове.
(2) При превод на определеното обезщете-
ние на чуждестранни лица в чужбина дължи-
мата сума се преизчислява във валута по цен-
тралния курс на Българската народна банка за
деня на превода.