Държавен вестник, бр. 41, 2021 г., стр. 7

БРОЙ  41	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  7  
основната конституционно закрепена функция 
на прокуратурата – да следи за спазване на 
законността.
Необходимо е да се посочи, че проку-
рорът участва в наказателния процес като 
представител на прокуратурата, на която 
именно разпоредбата на чл. 127 от Консти-
туцията възлага определени правомощия. 
Предвид това и с оглед единната структурата 
на прокуратурата всеки по-горен прокурор 
съобразно законодателната преценка в НПК 
има съответни правомощия по отношение 
актовете на долустоящите прокурори. Въвеж-
дането на възможност за служебна проверка 
от по-горестоящ прокурор е мярка за защита. 
Целта е да се предотврати неправилното при-
лагане на закона във фазата на досъдебното 
производство и е в съответствие с основната 
функция на прокуратурата (Решение № 7 от 
2004 г. по к. д. № 6/2004 г.).
Основната функция на прокуратурата – да 
следи за спазване на законността – е закре-
пена в разпоредбата на чл. 127 от Конститу-
цията. Тя се осъществява чрез посочените в 
същата разпоредба способи, които очертават 
конституционните граници на дейността на 
прокуратурата (Решение № 8 от 2005 г. по к. д. 
№ 7/2005 г., Решение № 11 от 2020 г. по к. д. 
№ 15/2019 г.). Правомощията на главния про-
курор по ал. 2 на чл. 126 от Основния закон са 
относими към осъществяването на основната 
задача на прокуратурата чрез способите по 
чл. 127 от Конституцията – към онази дейност 
на прокурорите, чрез която се реализира пря-
ко основната функция на прокуратурата като 
подсистема на съдебната власт. По отношение 
на дейността на прокурорите извън рамките на 
чл. 127 от Конституцията главният прокурор 
има правомощията по ръководство и контрол 
като административен ръководител (Решение 
№ 11 от 2020 г. по к. д. № 15/2019 г.). Както 
надзорът за законност, така и методическото 
ръководство, които главният прокурор осъ-
ществява върху дейността на всички проку-
рори (чл. 126, ал. 2 от Конституцията), имат 
предназначението да осигуряват точното и 
еднакво прилагане на законите от всички про-
курори във връзка с постигането на общата, 
конституционно закрепена цел на дейността 
на съдебната власт – защита на правата и 
законните интереси на гражданите, юриди-
ческите лица и държавата (чл. 117, ал. 1 от 
Основния закон; Решение № 11 от 2020 г. по 
к. д. № 15/2019 г.).
От разпоредбите на чл. 126 и 127 от Консти-
туцията следва, че в пирамидално изградената 
структура на единната прокуратура всеки 
прокурор е подчинен на съответния по-горе­
стоящ, а всички – на главния прокурор. Със 
задължителното тълкуване на чл. 126, ал. 2 
от Конституцията, дадено с Решение № 11 
от 2020 г. по к. д. № 15/2019 г., Конституци-
онният съд е приел, че в осъществяваните 
от главния прокурор надзор за законност и 
методическо ръководство върху дейността на 
всички прокурори не се включват случаите, 
когато прокурор извършва проверки, раз-
следвания и други процесуални действия по 
сигнали срещу главния прокурор, но не и че 
надзорът за законност и методическо ръко-
водство, осъществяван от главния прокурор 
на основание чл. 126, ал. 2 от Конституцията, 
няма за обект дейността на всички прокурори. 
В мотивите на същото решение се посочва, 
че „…надзорът за законност, осъществяван от 
главния прокурор на основание чл. 126, ал. 2 
от Конституцията, има за обект дейността 
на прокурорите, упражнява се в рамките на 
прокуратурата, има за предмет дейността на 
органи, които са му йерархически подчинени 
и на които е административен ръководител“. 
Следователно конституционно недопустимо е 
само в определени случаи – когато прокурор 
извършва проверки, разследвания и други про-
цесуални действия по сигнали срещу главния 
прокурор – главният прокурор да осъществява 
надзор за законност и методическо ръководство 
върху тази конкретна дейност на прокурора, 
обект на която е поведението на главния про-
курор, но не и това на неговите заместници. 
Конституционният съд намира, че законовата 
уредба, по силата на която цялостната дейност 
на прокурора по разследването на главния 
прокурор и неговите заместници изначално и 
принципно е изключена от обхвата на надзора 
за законност и методическо ръководство, осъ-
ществявани от главния прокурор по чл. 126, 
ал. 2 от Конституцията, е в противоречие с 
Основния закон и с цитираното задължително 
тълкуване на конституционния текст. Нещо 
повече – оспорените разпоредби противокон-
ституционно разширяват обхвата на даденото 
от Конституционния съд задължително тъл-
куване на чл. 126, ал. 2 от Основния закон, 
като включват в изключението от правилото 
на тази конституционна разпоредба и случаите, 
в които разследваното лице е заместник на 
главния прокурор.
Решение № 11 от 2020 г. по к. д. № 15/2019 г. 
е постановено на основание чл. 149, ал. 1, т. 1 
от Конституцията и даденото с него тълкуване 
на конституционната норма на чл. 126, ал. 2 
във връзка с чл. 14, ал. 6 ЗКС е задължител-
но за всички държавни органи, юридически 
лица и граждани (Решение № 1 от 2013 г. по 
к. д. № 5/2012 г.). С тълкувателните решения 
на Конституционния съд не се възлагат за-
дължения на законодателя по приемане на 
нов или изменение на съществуващ закон, а 
се дава задължително тълкуване на консти-
туционна разпоредба, която занапред следва 
да се прилага включително и от страна на 
законодателя именно в смисъла, в който е 
изтълкувана (Решение № 5 от 2019 г. по к. д. 
№ 12/2018 г.).