Държавен вестник, бр. 36, 2002 г., стр. 14

С Т Р .  14
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  36
3. Държави страни, които не поставят съ-
ществуването на договор като условие за екст-
радиране, признават престъпленията по чл. 2
като престъпления, подлежащи на екстрадира-
не, при спазване на условията, предвидени в
законодателството на държавата, от която е
поискана екстрадицията.
4. В случай на необходимост престъпления-
та по чл. 2 се разглеждат за целите на екстради-
цията между държави страни като извършени
не само в мястото на извършването им, но и на
територията на държавите, които са установи-
ли юрисдикция в съответствие с чл. 6, ал. 1 и 2.
5. Разпоредбите на всички договори и спора-
зумения за екстрадиция между държави страни
по отношение на престъпленията по чл. 2 се
считат за изменени между държавите страни
до степента, до която те са несъвместими с тази
конвенция.
Член 10
1. Държавите страни оказват една на друга
максимално съдействие във връзка с разслед-
ванията, наказателното производство или про-
цедурите по екстрадиция, предприети по отно-
шение на престъпленията по чл. 2, включител-
но съдействие при получаване на намиращи се
в тяхно разположение доказателства, необхо-
дими за наказателното производство и за про-
цедурата по екстрадиция.
2. Държавите страни изпълняват задълже-
нията си по ал. 1 в съответствие с договорите
или други споразумения за взаимна правна по-
мощ, които са сключени между тях. При от-
съствие на такива договори или споразуме-
ния държавите страни си оказват взаимно
помощ в съответствие с тяхното вътрешно за-
конодателство.
Член 11
Никое от престъпленията по чл. 2 не може
да се разглежда за целите на екстрадиране или
взаимна правна помощ като политическо прес-
тъпление или като престъпление, свързано с
политическо престъпление, или като престъп-
ление, извършено от политически мотиви. Съ-
ответно, искане за екстрадиция или за взаимна
правна помощ, основано на такова престъпле-
ние, не може да бъде отказано на единственото
основание, че то касае политическо престъпле-
ние или престъпление, свързано с политическо
престъпление, или престъпление, вдъхновено
от политически мотиви.
Член 12
Нищо в тази конвенция не следва да се тъл-
кува като налагане на задължение да се екстра-
дира или да се  окаже взаимна правна помощ,
ако държавата страна, от която това се иска,
има достатъчно основания да вярва, че искане-
то за екстрадиране за престъпления по чл. 2 или
за взаимна правна помощ във връзка с такива
престъпления е било направено с цел преслед-
ване или наказване на дадено лице поради не-
говата раса, религия, националност, етнически
произход или политически убеждения, или че
удовлетворяването на това искане би било в
ущърб на положението на това лице по която и
да е от тези причини.
Член 13
1. Лице, което е задържано под стража или
изтърпява наказание на територията на една
държава страна и чието присъствие в друга
държава страна се иска за целите на даване на
показания, установяване на самоличност или
оказване на съдействие по някакъв друг начин
при получаването на доказателства за разслед-
ване или преследване на престъпления по тази
конвенция, може да бъде предадено при спазва-
не на следните условия:
(а) лицето дава свободно своето съгласие на
база пълна информираност; и
(б) компетентните власти и на двете държави
са постигнали съгласие по такива условия,  как-
вито тези държави могат да счетат за подходящи.
2. За целите на този член:
(а) държавата, на която е предадено лицето,
е оправомощена и поема задължението да дър-
жи предаденото лице под стража, освен ако дър-
жавата, от която е предадено лицето, не поиска
нещо друго или не оправомощи за нещо друго;
(б) държавата, на която е предадено лицето,
незабавно следва да изпълни задължението си да
върне задържаното лице на държавата, която е
предала лицето, съгласно предварителната дого-
вореност или както е договорено по друг начин
между компетентните власти на двете държави;
(в) държавата, на която е предадено лицето,
не може да изисква от държавата, която е пре-
дала лицето, да започне процедура по екстра-
диране за връщането на лицето;
(г) на предаденото лице се зачита за излежа-
но време от присъдата, излежавана в държава-
та, от която то е предадено, времето на задър-
жане под стража в държавата, на която е преда-
дено лицето.
3. Без съгласието на държавата страна, от
която едно лице трябва да бъде предадено в
съответствие с този член, това лице независи-
мо от националността му не може да бъде прес-
ледвано или задържано под стража или подла-
гано на каквото и да било друго ограничаване
на личната му свобода на територията на дър-
жавата, на която то е предадено във връзка с
действия или осъдителни присъди, предхожда-
щи отпътуването му от територията на държа-
вата, от която то е предадено.
Член 14
На всяко лице, което е задържано под стража
или по отношение на което са предприети ня-
какви други мерки или е предприета процедура
по силата на тази конвенция, се гарантира спра-
ведливо отношение, включително ползване на
всички права и гаранции в съответствие със за-
конодателството на държавата, в която се нами-
ра лицето, и на приложимите разпоредби на меж-
дународното право, включително международ-
ните правни норми за правата на човека.