Държавен вестник, бр. 65, 2018 г., стр. 29

БРОЙ  65	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  29  
съдържание. Това се потвърждава както от 
обсъждането на разпоредбата като част от 
проекта за Конституция „…за равноправието 
между мъжа и жената“ (протоколи от заседа­
нията на Комисията по изработване на проект 
за Конституция на България от 13.02.1991 г. 
и 10.06.1991 г.), така и от практиката на Кон­
ституционния съд по тълкуване на чл. 6, 
ал. 2, където критерият „пол“ е изключен от 
групата признаци, които се придобиват или 
изменят в процеса на социалната реализация 
на гражданите в обществото (Решение № 14 
от 10.11.1992 г. по к. д. № 14/92 г.). 
Конституцията и цялото българско законо­
дателство са изградени върху разбирането за 
бинарното съществуване на човешкия вид. В 
действителност в Конституцията недвусмис­
лено се възприема социалното измерение 
на пола във взаимодействие с биологично 
детерминираното – чл. 47, ал. 2 от Основния 
закон. В посочената конституционна разпо­
редба биологичният пол „жена“ се свързва 
със социалната роля – „майка“, с „раждане“, 
с „акушерска помощ“. Накратко, понятието 
„пол“ се използва от конституционния за­
конодател като единство от биологично де­
терминираното и социално конструираното. 
Социалното измерение в Конституцията не 
създава социален пол, независим от биоло­
гичния, както е предвидено в Конвенцията.
На международноправно равнище разби­
рането за пола като единство на биологично 
и социално измерение е залегнало в Римския 
статут на Международния наказателен съд (ДВ, 
бр. 68 от 16.07.2002 г.). Съгласно разпоредбата 
на чл. 7, ал. 3 от Римския статут: „По сми­
съла на този статут терминът „пол“ означава 
двата пола – мъжки и женски, в контекста на 
обществото. Терминът „пол“ няма никакво 
друго значение освен посоченото.“
Традиционно човешкото общество се 
изгражда върху половата бинарност, т.е. съ­
ществуването на два противоположни пола, 
всеки от които е натоварен със специфични 
биологични и социални функции и отговор­
ности. Биологичният пол е детерминиран по 
рождение и е в основата на гражданския пол. 
Значението на гражданския пол при правното 
регулиране на социалните отношения (съпру­
жество, родителство) изисква осигуряване на 
яснота, безспорност, стабилност и сигурност. 
Конституционната дефиниция за брак, така 
както винаги е присъствала в българската 
правна традиция, се съдържа в разпоредба­
та на чл. 46, ал. 1, която го определя като
„…доброволен съюз между мъж и жена“. Кон­
ституционната уредба на брака е изградена 
върху разбирането за съществуването на два 
биологично определени пола – мъжки и жен­
ски. Определяйки брака като доброволен съюз 
между мъж и жена, Конституцията издига 
различния биологичен пол в императив към 
встъпващите в брак. Разбирането за брака като 
връзка между мъж и жена е вкоренено дълбоко 
в българското правосъзнание и в този смисъл 
е в основата на конституционната уредба.
Противно на това конституционно разби­
ране за пола като биологична категория, по­
нятието „gender“/„genre“ („пол“) като социален 
конструкт присъства в Конвенцията отделно 
и наред с понятието „sex“/„sexe“. Както беше 
посочено, това положение отдалечава при­
ложното поле на Конвенцията от заявените 
в нея цели за защита на жените и открива 
пространство за противоречивото є прилага­
не, което е в разрез с принципа на правовата 
държава във формален смисъл (чл. 4, ал. 1 
от Конституцията).
Конвенцията проправя път към внедряване 
на понятията „пол“ и „идентичност, основа­
на на пола“, при така дадената дефиниция в 
чл. 3, буква „в“, в българската правна система. 
Изискванията на чл. 4, § 3 от Конвенцията 
биха наложили в Република България да се 
създадат процедури, осигуряващи правно 
признаване на пол, различен от биологичния, 
в разрез с Конституцията.
Принципът на правова държава присъства 
в практиката на Конституционния съд с по­
знато и утвърдено съдържание, съчетаващо 
формален и материален аспект. Днес в ев­
ропейското правно пространство широко се 
споделя разбирането за правовата държава, 
което включва както принципа на правната 
сигурност – формалния елемент, така и прин­
ципа на материалната справедливост – мате­
риалния елемент (Решение № 1 от 27.01.2005 г. 
по к. д. № 8/2004 г.).
Правовата държава във формален смисъл 
(държавата на правната сигурност) изисква 
съдържанието на правните понятия да е ясно и 
недвусмислено. Повелята за правна сигурност 
и предвидимост не допуска съществуването на 
две паралелни и взаимоизключващи се поня­
тия за „пол“. Ратифицирането на Конвенцията 
би довело до въвеждането в националния 
правен ред на понятие, противоречащо на 
конституционно установеното.
Принципът на правовата държава е фун­
дамент на установения конституционен ред. 
Производството по чл. 149, ал. 1, т. 4, пред­
ложение първо от Основния закон гарантира 
въвеждането в националната правна система 
на ценностните достижения на международ­
ната общност при съхраняването на ядрото 
от ценности, установени в Конституцията.
В Конвенцията чрез дефинирането на „пол“ 
като социален конструкт всъщност се рела­
тивизират границите на двата пола – мъж и 
жена, като биологично детерминирани. Ако 
обаче обществото загуби способността да 
прави разлика между жена и мъж, борбата 
срещу насилието над жените остава само 
формален, но неизпълним ангажимент.